Номер провадження: 22-ц/785/3630/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах яких діє ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

06.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах яких діє ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, та просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1, Білгород-Дністровського р-ну, Одеської області, у зв'язку з відсутністю в ньому понад встановлені строки без поважних причин.

Позов обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою.

Крім неї в будинку зареєстровані: її донька - ОСОБА_2 та її онуки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідачка ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми проживала у зазначеному будинку до тих пір, поки не знайшла собі у 2012 році співмешканця, після чого стала проживати з ним у цивільному шлюбі за іншою адресою.

Під впливом свого нового чоловіка її донька почала вести аморальний спосіб життя та зловживати спиртними напоями. Разом зі своїм співмешканцем вони часто навідуються до її будинку, ображають та знущаються з неї, навіть застосовують фізичне насилля.

Посилаючись на викладене, позивачка просила задовольнити позов (а.с.2-6).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено (а.с.44-47).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з виключенням з мотивувальної частини рішення посилення суду на неможливість виселення ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей з підстав ст.116 ЖК України, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2, суд 1-ої інстанції виходив з того, що правових підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку позивачці та зняття їх з реєстрації не має, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими і безпідставними.

При вирішенні спору по суті, суд керувався вимогами ч.3 ст.47 Конституції України, ст.ст.71, 72 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України та відповідними нормами цивільно-процесуального законодавства України.

Колегія погоджується з висновками суду в цій частині і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка з дітьми не проживають в будинку близько трьох років без поважних причин, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилими приміщеннями, колегією до уваги не приймаються, оскільки відсутність відповідачів в будинку носить тимчасовий характер, ОСОБА_3 систематично з`являється до будинку і не має наміру залишати його, так іншого житла у неї з дітьми не має.

Дані обставини підтверджуються як поясненнями відповідачки, так і частковими поясненнями самої позивачки в судовому засіданні.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом не надана належна оцінка наданим ОСОБА_2 доказам не проживання відповідачів в будинку з 2012 року, колегією до уваги не приймаються по вищевикладеним мотивам.

Посилання в скарзі на те, що протиправна поведінка відповідачки порушує права власника житлового будинку - ОСОБА_2 і остання на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні прав у користуванні та розпорядженні своїм майном, є неспроможними, оскільки позов з цих підстав не заявлявся.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленими ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З тих же підстав, колегія вважає за необхідним виключити з мотивувальної частини рішення посилення суду на неможливість виселення ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей з підстав ст.ст.116, 157 ЖК України, так як позов щодо виселення осіб за вказаними нормами права позивачкою також не заявлявся.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду 1-ої інстанції в частині відмови в позові про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року посилення суду на неможливість виселення ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей з підстав ст.116 ЖК України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук