У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда Я.П.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду К.К. Бенца у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав,-

В С Т А Н О В И В:

21.01.2015 р. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав, автоматизованою системою документообігу суду розподілено на розгляд судді Бенца К.К.

16.02.2015 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами подав заяву про відвід судді з підстав п.1 ч.1 ст.20 ЦПК України , мотивуючи тим, що ухвалу про відкриття провадження від 10.02.2015 року та позовну заяву від 14.10.2014 року з додатками він отримав 14.02.2015 року з вимогою в строк до 17.02.2015 року надати письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів. Відведений термін в один день унеможливлює надати заперечення, а тому у даних діях судді вбачає упереджене ставлення до нього. Крім того, зазначає, що у 2005 році суддя Бенца К.К. була головуючою у справі про поновлення відповідача на роботі. На його думку справа була розглянута упереджено, не обєктивно. Враховуючи викладене ОСОБА_3 не довіряє судді Бенца К.К., на його думку дії судді викликають сумнів у обєктивності та неупередженості.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав, інші учасники судового розгляду заперечували проти задоволення заяви про відвід судді з мотивів безпідставності .

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Разом з тим слід зазначити, що відповідач у своїй заяві як на підставу відводу судді Бенца К.К. у розгляді даної справи посилається на п.1 ч.1 ст. 20 ЦПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.20 ЦПК суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу якщо під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

Слід зазначити, що суддя Бенца К.К. під час попереднього вирішення цієї справи не брала участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання, а тому з цих підстав вважаю відвід безпідставним та не вмотивованим.

Проте, мотивуючи відвід судді , відповідач вказує, що на його думку наявні обставини, які викликають сумнів у обєктивності та неупередженості судді.

Згідно з п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу якщо є інші обставини, які викликають сумнів у обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України, ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи, оскільки є обставини, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об'єктивності.

Так, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_4 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Так у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що субєктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, обєктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідач висловив недовіру судді у розгляді справи, суд прийшов до висновку про необхідність її задоволення, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникло б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом та з метою запобігання у подальшому нарікань на необ'єктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 25 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду К.К. Бенца у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав - задовольнити.

Відвести суддю Ужгородського міськрайонного суду К.К. Бенца від розгляду справи № 308/16345/14-ц.

Направити матеріали цивільної справи № 308/16345/14-ц до канцеляріїї суду для визначення іншого судді в порядку встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5