Справа №591/9685/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/537/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 18 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и л а :

06 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 18 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 18806 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 229 грн. 40 коп. судового збору та 1411 грн. 20 коп. за проведення експертного дослідження, а всього 20446 грн. 60 коп. (а.с.160-161).

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 02 лютого 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення (а.с.184-185).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення норм матеріального і процесуального права, просить вказане заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Вважає, що суд не встановив його вини у заподіянні шкоди позивачу, оскільки на момент залиття він не був власником квартири, там безпосередньо проживала та була зареєстрована ОСОБА_5, а в акті КП «Сумижитло» від 10 вересня 2013 року не вказана причина залиття. З цим актом ні він, ні ОСОБА_5 не ознайомлювалися.

Зазначає, що суд не перевірив дійсний розмір завданих збитків, так як з експертною оцінкою він не згоден, про її проведення не повідомлявся.

Крім того, він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим судом та убачається з матеріалів справи, багатоквартирний дев'ятиповерховий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі КП «Сумижитло» Сумської міської ради (а.с.128).

Однокімнатна квартира №19, що розташована на 5-му поверсі цього будинку належить позивачу ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 17 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №4772. Це право власності зареєстровано ним у КП «Сумське МБТІ» 28 жовтня 2011 року (а.с.4, 5).

Власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, розміщеної на 6-му поверсі (над квартирою позивача), на підставі виданого Сумським міськвиконкомом свідоцтва про право власності від 27 липня 2001 року, була ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).

За договором купівлі-продажу від 23 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №1789, ОСОБА_5 продала належну їй квартиру ОСОБА_3, який це право власності зареєстрував за собою лише 24 грудня 2013 року (а.с.121-122, 127).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.115, 116-117).

24 грудня 2013 року ОСОБА_3, у свою чергу, продав це житло ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу (а.с.120).

Із складеного комісією КП «Сумижитло» СМР акту про залиття від 10 вересня 2013 року, слідує, що 25 серпня 2013 року у будинку АДРЕСА_1 відбулося залиття квартири №19 гарячою водою із квартири №25 (а.с.6).

Внаслідок залиття в квартирі позивача було пошкоджено стелю в кухні, ванній кімнаті, коридорі; шпалери на стінах кімнати, а також залита підлога та електропроводка.

В цьому акті зазначено про необхідність вручення мешканцю квартири №25 припису про надання доступу до його квартири для обстеження інженерних мереж.

Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження Сумського відділення при Харківському НДІСЕ ім.Бокаріуса від 22 жовтня 2013 року №1300, розмір завданого квартирі АДРЕСА_1 внаслідок даного залиття матеріального збитку, становить 18806 грн. (а.с.8-18).

З довідки КП «Сумижитло» Сумської МР від 30 жовтня 2013 року та за даними Відділу адресно-довідкової роботи ДМС України в Сумській області від 07 листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_5 була зареєстрована з 23 січня 2001 року по 18 квітня 2007 року і ця квартира є її останнім відомим місцем реєстрації (а.с.7. 22).

В актовому записі про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 №1266, складеному Зарічним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сумського МУЮ місцем проживання ОСОБА_9 на час її смерті зазначено: квартира АДРЕСА_4 (а.с.115).

Правильно і з достатньою повнотою встановивши вказані факти на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в силу положень ст.319, ст.322 ЦК України, ст.151 ЖК України саме на ОСОБА_3, як власнику квартири з якої відбулось залиття житла позивача, лежав тягар утримання належного йому нерухомого майна, однак невиконання ним належним чином цього обов'язку призвело до пошкодження квартири ОСОБА_4, а суд тому на законних визначених ст.22, ч.3 ст.386, ст.ст.1166, 1192 ЦК України підставах стягнув на його користь з даного відповідача майнову шкоду.

Незважаючи на те, що відповідно до ст.ст.182, 334 ЦК України (в ред., яка діяла з 16 січня 2007 року) право власності на нерухоме майно за нотаріально посвідченим договором виникає у набувача з моменту державної реєстрації, ця обставина має значення у даному випадку лише для виникнення у ОСОБА_3 такого права (розпорядження) в повному обсязі.

У той же час, пунктами 4.4, 4.5 договору купівлі-продажу визначено необхідність здійснення державної реєстрації покупцем права власності в КП «Сумське МБТІ» не пізніше 2-х робочих днів після повного розрахунку з продавцем та після укладення нотаріально посвідченого договору іпотеки цього нерухомого майна (а.с.121 зв.).

Та обставина, що у порушення вказаних умов договору ОСОБА_3 своє право власності на квартиру зареєстрував лише у грудні 2013 року, не є підставою для звільнення його від обов'язку утримувати придбану квартиру в належному стані та відповідати за шкоду, спричинену не виконанням цього обов'язку.

Згідно з п.3 цього договору купівлі-продажу продавець зобов'язався до 30 березня 2007 року виписатися та звільнити квартиру для безперешкодного і вільного доступу покупця, і передати пов'язані з експлуатацією квартири документи (а.с.121), у договорі мається відмітка про виконання сторонами цих умов (а.с.121 зв.).

Зняття ОСОБА_9 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_5 підтверджується вищеназваною довідкою КП «Сумижитло» від 30 жовтня 2013 року (а.с.7).

Доказів її проживання у цій квартирі на момент залиття (25 серпня 2013 року) відповідач не надав, а у вищезазначеному актовому записі про смерть ОСОБА_9 (а.с.115) місцем її проживання зазначено квартиру АДРЕСА_4. в якій мешкав та був зареєстрованим і сам ОСОБА_3 (а.с.120, 121).

Не довів він і укладення із ОСОБА_9 будь-яких договорів, які б були правовою підставою для покладення на неї обов'язку утримувати дане житло та відшкодувати завдану шкоду.

Дійсно в акті про залиття, через відсутність доступу до приміщення квартири №25, комісії житлово-експлуатаційної організації, не вдалося встановити безпосередню причину залиття гарячою водою (а.с.6), однак сам відповідач не сприяв встановленню причин залиття і не надав та не вказав доказів, які б виключали його, як власника, відповідальність.

Даний акт в цілому за змістом відповідає затвердженому наказом Держкомітету України з питань ЖКГ від 17 травня 2005 року №76.

До того ж, факт залиття квартири №19 внаслідок протікання води із належного відповідачу житла з достатньою повнотою підтверджується експертним висновком від 22 жовтня 2013 року №1300.

При визначенні розміру відшкодування майнової шкоди суд також обґрунтовано виходив із суми визначеної цим висновком.

Заперечуючи проти нього, ОСОБА_3 інших доказів та розрахунків не навів, про призначення відповідної експертизи в суді апеляційної інстанції не клопотав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, неодноразово направляв повістки-виклики відповідачу за адресою його реєстрації: АДРЕСА_6 (а.с.135, 156), яку він сам вказує і в адресованих місцевому та апеляційному суду зверненнях (а.с.175, 192), але судові повістки поверталися без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Однак, враховуючи викладене, допущене місцевим судом процесуальне порушення щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, не призвело до неправильного вирішення спору та в силу ч.3 ст.309 ЦПК України не може бути підставою для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення, оскільки ОСОБА_3 не надав і не зазначив (ні місцевому суду при розгляді його заяви про скасування судового рішення, ні апеляційному суду при апеляційному перегляді) жодних нових доказів, які б підтверджували відсутність його вини у пошкодженні майна позивача.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування не убачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 18 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -