1Справа № 335/417/15-ц 2/335/596/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_2 є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис № 50. На сьогоднішній день вона навчається на першому курсі Запорізького національного університету, на денному відділенні. Зазначила, що будь-якого доходу вона не має, перебуває на утриманні своєї матері. Також зазначила, що стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяє йому виділяти кошти на її утримання, однак домовленості про сплату аліментів між ними не існує. Аліменти на користь третіх осіб відповідач не сплачує.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/4 доходів відповідача, щомісячно, по досягненню нею 23 років.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача, посилаючись на те, що саме такий розмір аліментів спроможний сплачувати відповідач в якості аліментів. Доводи заперечень на позовну заяву підтримали у повному обсязі.

Вислухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 є донькою відповідача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя 24 січня 1997 року.

Позивач у справі на день подачі позову досягла повноліття, проте, як вбачається з довідки Запорізького національного університету № 14240 від 16.12.2014 року ОСОБА_1 є студенткою зазначеного навчального закладу та навчається на І курсі денної форми навчання напряму підготовки 6.040102 біологія біологічного факультету.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби ОСОБА_1 в матеріальній допомозі батьків.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Судом встановлено, що позивач у справі проживає разом із своєю матір'ю - ОСОБА_3 та неповнолітнім братом ОСОБА_4, 2006 року народження. Позивач є інвалідом дитинства 3 групи, згідно висновку МСЕК вона може продовжувати навчання, і їй рекомендовано стаціонарне лікування.

Як пояснювала у судовому засіданні представник позивача, мати ОСОБА_1 є працездатною, проте на даний час вона не працює, до 29.12.2014 року (досягнення позивачем повноліття) отримувала від держави допомогу на дитину - інваліда, а на даний час офіційних доходів не має, має тимчасові заробітки, у зв'язку з чим можливості утримувати доньку не має. Проте, причини не можливості працевлаштуватися ОСОБА_3 або стати на облік, як безробітної, представник позивача у судовому засіданні пояснити так і не змогла. ЇЇ посилання на те, що вона є особою, яка доглядає дитину інваліда суд не приймає до уваги, оскільки згідно висновку МСЕК ОСОБА_1 не потребує такого постійного догляду, який би позбавляв її матір можливості влаштуватися на роботу.

Як вбачається з наданих суду документів, ОСОБА_2 має постійне місце роботи, працює у ПАТ «Запоріжсталь», його заробітна плата за період з серпня 2014 року по січень 2015 року складає 52 084грн. 12 коп., а з вирахуванням утриманого - 26 211 грн. 86 коп.

До досягнення позивачем у справі - ОСОБА_1 повноліття, відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь матері ОСОБА_1 на утримання доньки у розмірі ? частини від усіх видів заробітку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Вказаний шлюб було розірвано на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2008 року. Від даного шлюбу ОСОБА_2 має неповнолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2014 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця.

До того ж, з наданих суду документів вбачається, що у відповідача є непрацездатна матір - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка має ряд захворювань, внаслідок чого потребує лікування, що підтверджується відповідними медичними документами. У відповідності до ст. 202 СК України на повнолітніх дітей покладено обов'язок утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, у зв'язку з чим суд приймає до уваги доводи відповідача щодо надання ним матеріальної допомоги його непрацездатній матері.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, у зв'язку із продовженням навчанням ОСОБА_1 законними та обґрунтованими.

Проте, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить із матеріального забезпечення сторін, стану здоров'я сторін у справі та інших встановлених у справі обставин, а також враховує те, що батьки зобов'язані рівною мірою утримувати своїх дітей і вважає за розумне і справедливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, що становитиме близько 1 000 грн. і, на думку суду, буде достатнім розміром матеріальної допомоги від батька дитині у зв'язку з продовженням нею навчання.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд також виходив з того, що позивачем на порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що у зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги від батька у заявленому нею розмірі.

З урахуванням вимог ст. 191 ЦПК України аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня пред'явлення ОСОБА_1 позову.

Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подання позову, 20 січня 2015 року, на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. в доход держави.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: К.В. Гашук