РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16689/13-ц

Провадження № 2/643/61/15

20.11.2015 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

при секретарі Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення,

в с т а н о в и в:

22.10.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 111 в буд. 134-А по пр. Тракторобудівників в м. Харкові зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою; виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з зазначеної квартири, зобовязати ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що він на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.09.2013 р. став власником трикімнатної квартири 111, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 134-А, житловою площею 45,0 кв.м, загальною площею 63,1 кв.м. Після придбання зазначеного житла, було виявлено, що у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які не виселилися та не виписалися із вказаного приміщення. Позивач, як єдиний власник квартири не може реалізувати свої права, тому що у квартирі зареєстровані відповідачі, які не є членами його сімї, не є близькими родичами, він не укладав з ними ніякі угоди щодо користування квартирою. Таким чином, відповідачі перешкоджають позивачу користуватися квартирою одноособово або на власний розсуд, вселити у квартиру інших осіб. Крім того, реєстрація відповідачів у приміщенні є підставою для нарахування платежів по житлово-комунальним послугам, які ними не сплачуються. Позивач вважає, що з моменту придбання ним зазначеної квартири у відповідачів припинилися підстави на право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 06 листопада 2013 р. відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в іншій частині позовних вимог відкрите провадження.

Ухвалою суду від 09 грудня 2013 р. Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області виключене з числа відповідачів по справі та залучене в якості третьої особи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі виданих довіреностей, підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене та просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6, який діє на підставі виданої довіреності, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали та пояснили, що ОСОБА_3 є внуком ОСОБА_7, який одноособово приватизував спірну квартиру, а потім продав її ОСОБА_1 Вважали приватизацію квартири та договір купівлі-продажу квартири незаконними, оскільки відповідачі до цього часу користуються цією квартирою. В задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що вона є онукою ОСОБА_7, який одноособово приватизував спірну квартиру, а потім продав її ОСОБА_1 Вважала приватизацію квартири та договір купівлі-продажу квартири незаконними, оскільки до цього часу користується цією квартирою. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8, який діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та пояснили, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_7, який одноособово приватизував спірну квартиру, а потім продав її ОСОБА_1 Вважала приватизацію квартири та договір купівлі-продажу квартири незаконними, оскільки до цього часу користується цією квартирою на підставі Договору позички житлового приміщення від 15 серпня 2013 року, строком дії до 15 липня 2016 року, який уклали з ОСОБА_7 При цьому зазначила, що приймала участь у приватизації квартири АДРЕСА_1, але чеки на приватизацію використала не у повному обсязі. В задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі.

Третя особа - ГУ ДМС України в Харківській області, направила суду лист, в якому просили слухати справу за відсутністю їх представника та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з Договором купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідченого 06.09.2013 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 2355, ОСОБА_1 належить на праві власності трикімнатна квартира АДРЕСА_2 (а.с. 3).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зазначена квартира зареєстрована на праві приватної власності за позивачем ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно з довідкою № 2492, виданою дільницею № 32 КП «Жилкомсервіс» 04.10.2013 р., копія якої знаходиться в матеріалах справи, в спірній квартирі зареєстровані відповідачі дочка колишнього наймача - ОСОБА_2 та онуки колишнього наймача ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно з зазначеним Договором купівлі-продажу, квартира належала ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Виконавчого комітету Харківської міської ради 13.09.2002 року, реєстраційний № 5-02-226887.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним (а.с. 59).

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 1 жовтня 2015 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року скасовано, у позові ОСОБА_4 до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру № 111 в будинку № 134 «а» по пр. Тракторобудівників у м. Харкові, видане 13 вересня 2002 року ОСОБА_7 та про визнання недійсним договору купівлі-продажу цієї квартири, укладеного ОСОБА_7 та ОСОБА_1 6 вересня 2013 року відмовлено.

Цим же рішенням встановлено, що ОСОБА_4 разом з батьками та братом ОСОБА_3 в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 3 травня 1995 року набула право власності на частину квартири АДРЕСА_3 на умовах спільної сумісної власності на загальну площу 45,5 кв.м.

Суд критично оцінює Договір позички житлового приміщення від 15 серпня 2013 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на 35 місяців до 15 липня 2016 року, оскільки ОСОБА_7 розпорядився своєю власністю та за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2013 року продав квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_1 (а.с.37).

В добровільному порядку відповідачі не виселилися з квартири, не знялися з реєстрації, чим безпідставно порушують права власника на вільне розпорядження та використання свого майна.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на

підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення

права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_5 та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суд відмовляє за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_5.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_6.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Харченко А.М.