АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8056/14-ц Номер провадження 22-ц/786/868/15Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Прядкіної О.В., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діють законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діють законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до Кременчуцької міської дитячої клінічної лікарні, Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок неналежного надання медичної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

До суду звернулися законні представники ОСОБА_2 його батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з вказаним позовом, в якому зазначали, що підставою звернення до суду є неналежне виконання своїх професійних обов'язків лікарями Кременчуцької міської дитячої лікарні (КМДЛ), а також лікарями Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні (ПОДКЛ), які фактично відмовилися надавати необхідну медичну допомогу, що спричинило тяжкі наслідки для їх неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 лютого 2015 рокуу задоволенні такого позову відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як законні представники позивача ОСОБА_2 подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянти вважають рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказуючи на те, що суд проігнорував надані ними докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,08.09.2011 року ОСОБА_2 була спричинена травма (однокласник викрутив праву руку та смикнув її до низу, після чого ОСОБА_5 вдарився правою підпахвою об край парти), внаслідок чого стала сильно випирати права лопатка та ОСОБА_2 почав скаржитися на біль в області правого надпліччя.

Згідно довідки травматологічного пункту КМДЛ від 11.09.2011 року, при огляді ОСОБА_2, лікарем ОСОБА_6 діагностовано «Растяжение связок в обл. правой лопатки?» та рекомендовано повторний огляд на наступний день, тобто 12.09.2011 року, під час якого лікар ОСОБА_7 видав довідку з діагнозом «Посттравматический миозит правой лопаточной области» (а.с. 14 , 15 т.1).

В той же день, 12.09.2011 року лікар-ортопед ОСОБА_8 діагностував у позивача «Миозит правого надплечья» та порекомендував спокій кінцівки та втирання мазі Дип-Хіт (а.с. 16 т.1).

14.09.2011 року лікар-невролог КМДЛ ОСОБА_9 записала у медичній картці: «…На момент осмотра очаговой с-ки со сторони НС не выявлено» (а.с. 21 т. 1).

Згідно протоколу та результатів обстеження в Державній установі «Інститут нейрохірургії ім.. акад.. А.П. Ромоданова АМН України» в м. Києві від 19.09.2011 року, ОСОБА_2 проведено електронейроміографію та встановлено діагноз «Пост травматична брахіоплексопатія справа, невропатія надлопаткового нерва зі зниженням функції м'язів» (а.с. 23 т. 1).

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 4273 від 08.11.2011 року, ОСОБА_2, знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні в період з 21.10 по 08.11.2011 року та консиліумом з лікарів зазначено, що «…даних за неврологічну патологію на момент огляду не виявлено» та видано направлення на консультацію в інститут патології хребта м. Харків (а.с. 24 т. 1).

09.11.2011 року в Інституті патології хребта і суглобів ім.. проф.. Сітенко М.І., ОСОБА_2 поставили діагноз «Посттравматическая цервинобрахиоплексопатия» (а.с. 25 т.1).

21.11.2011 р. в Інституті нейрохірургії ім.. акад.. А.П. Ромоданова ОСОБА_2 була зроблена електронейроміографія з наступним висновком: «Умеренное снижение функции правого длинного грудного нерва и силы сокращения передней зубчатой мишцы (70 % по отношению к здоровой стороне)». Результати цього обстеження повністю підтверджували позицію ортопеда з ПОДКЛ та професора ОСОБА_12 з Харківського інституту хребта та суглобів (а.с. 26 т. 1).

22.03.2013 р. прокуратурою м. Кременчука було порушене кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ст.140 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167. В рамках цього провадження 05.07.2013 р. слідчим Євтуховим СО. була призначена комісійна судово-медична експертиза в Головному бюро СМЕ МОЗ України.

Так, за підсумками експертів у висновку експертизи № 305/13, проведеної в період з 14.01 по 19.02.2014 року, з урахуванням характеру патологічного процесу у дитини ОСОБА_2 встановлено, що несвоєчасне визначення і причини основного діагнозу дитині ОСОБА_2 лікарями Кременчуцької дитячої лікарні, Полтавської обласної дитячої клінічної лікарні не могло вплинути на перебіг захворювання. А виходячи з лікування, що застосовувалося до дитини ОСОБА_2 в ПОДКЛ та лікарями КДЛ, яке включало в себе медикаментозні препарати та фізіотерапевтичні процедури, спрямовані на покращення трофіки нервової тканини та відновлення функціональної активності м'язових тканин в зоні інервації вказаного нерва слід вказати, що воно було призначене правильно й не могло погіршити стан дитини (а.с. 96-161 т. 2).

Крім того, згідно акту судово-медичного дослідження № 1136 від 22.09.2011 року, проведеного фахівцями Кременчуцького міжрайонного відділу СМЕ, у дитини ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді правосторонньої післятравматичної брахіоплексопатії з порушенням функції м'язів правої лопатки з набряком м'яких тканин які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с. 169-170 т. 2).

Відповідно до акту додаткового судово-медичного дослідження № 849 від 26.04.2014 року, проведенням бюро СМЕ УОЗ Полтавської облдержадміністрації додаткового судово-медичного обстеження малолітнього ОСОБА_2 з урахуванням даних його огляду, медичної документації на його ім'я, анамнестичних відомостей встановлено, що розбіжності в трактовці клінічної картини, викладені в заключеннях фахівців провідних профільних установ, а саме з - Інституту нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова від 19.09.2011р: „Післятравматична брахіоплексопатія справа, невропатія надлопаткового нерву із зниженням функції»; - Інституту травматології та ортопедії АМН України від 13.09.2011р: „Лівобічна кулеподібна деформація грудної клітки, плосковальгусна деформація стоп; - Інституту патології хребта та суглобів ім. М.І.Ситенка від 9.11.2011р: «Післятравматична цервікобрахіоплексопатія справа»; - Інституту нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова від 21.11.2011р : «Консультирован по поводу невропатии правого грудного нерва»; - Інституту нейрохірургії ім.. А.П.Ромоданова від 28.12.2011р: «Ознак міопатичного процесу не виявлено» та невідповідність даних електронейроміографії від 19.09.2011р: „Признаки умеренного снижения сильф сокращения мышц лопатки справа. Сила сокращения мышц тенора, гипертенора, бицепса, дельтовидной мышцы сохранено, в пределах нормы, скорость проведення нервного возбуждения нервами правой верхней конечности сохранено в пределах нормы» із її заключенням: «Посттравматическая брахиоплексопатия справа с нарушением функции мышц справа», поряд з наявністю в обстежуваного кулеподібної деформації грудної клітини, сколіозу І ступеню, відсутністю об'єктивних судово-медичних даних про наявність та характер тілесних ушкоджень від подій 08.09.2011 р (як при огляді судово-медичними експертами, так і в представленій медичній документації), відсутністю будь-якої клінічної динаміки даного стану позбавляють експертну комісію можливості визначити походження та давність виникнення нестабільності лопатки у малолітнього ОСОБА_2 (а.с. 171-172 т.2).

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування, у державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвитку лікувальних закладів усіх форм власності.

Статтею 283 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на охорону її здоров'я. Охорона здоров'я забезпечується системною діяльністю державних та інших організацій, передбаченою Конституцією України та законом.

Статтею 284 ЦК України також визначено, що фізична особа має право на надання їй медичної допомоги.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, лише якщо вона доведе, що шкоди завдано не з ї вини.

Зі змісту ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції врахувавши вищезазначені норми чинного законодавства, прийшов до висновку про недоведеність представниками позивача факту, що внаслідок саме неправомірних дій відповідачів позивач зазнав шкоди, оскільки між шкодою та діями відповідачів немає прямого причинного зв'язку, а всі докази ґрунтуються на їхніх припущеннях.

Такий висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказаних вимог закону представники позивача не виконали, оскільки відсутні об'єктивні підстави для висновку про наявність вини з боку лікарів при лікуванні ОСОБА_2, що потягло заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди. Так само як немає жодного доказу по справі, який свідчив би про наявність причинного зв'язку між лікуванням, яке здійснювалося відповідачами і патологічним станом, яким обґрунтовуються позовні вимоги. А, отже, немає фактичних підстав для їх задоволення.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду та не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 лютого 2015 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діють законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Прядкіна О.В. /підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.