Справа № 127/5794/15-ц
Провадження № 2/127/2881/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до кредитної спілки «Злагода» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача КС «Злагода» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №8374д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до п.п.1 п.2.1.1 якого 16.01.2015 року відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 95 388,89 грн. у вигляді внеску (вкладу) строком на 2 місяці, днем початку строку дії договору є 16.01.2015 року, днем закінчення строку дії договору є 16.03.2015 року, зі сплатою 15,2% річних.

Положенням п.3.3.3 договору передбачається, що вкладник має право по закінченню строку дії цього договору отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору.

А тому, 11.03.2015 року позивачем було надіслано відповідачу заяву від 10.03.2015 року із проханням по закінченню строку дії вказаного договору повернути їй внесок та нараховані проценти. Дана заява була отримана відповідачем 12.03.2015 року.

Згідно п.2.7 договору у разі, якщо вкладник виявив бажання забрати суму внеску у звязку із закінченням строку дії договору, грошові кошти видаються йому протягом семи робочих днів з дати закінчення договору.

По закінченню дії договору, а саме 16.03.2015 року, позивач звернулась до відповідача з проханням видати їй всі належні грошові кошти по даному договору, включаючи суму вкладу та проценти. Однак, позивачу в усному порядку було відмовлено у видачі їй вкладу за договором та було видано лише проценти у розмірі 143,60 грн.

Позивач вважає відмову відповідача видати їй вклад по закінченню дії договору безпідставною та незаконною, що порушує положення самого договору, вимоги закону та гарантоване право позивача на приватну власність, що і змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу по договору №8374д від 16.01.2015 року у розмірі 95 388,89 грн., проценти за користування вкладом у розмірі 2 200,09 грн. та завдану неправомірними діями відповідача моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні останніх відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 16.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №8374д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надалі договір).

Відповідно до п.п.1 п.2.1.1 договору вкладник вносить грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 95 388,89 грн.

Пунктом 2.2.1 договору визначено, що процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 15,2% річних, процентна ставка фіксована.

Згідно п.1.2 договору останній укладено строком на 2 місяці, днем початку строку дії договору є 16.01.2015 року, днем закінчення строку дії договору є 16.03.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Факт укладення договору та факт прийняття відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 95 388,89 грн. як строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок сторонами не заперечувались, до того ж дана обставина також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 16.01.2015 року.

Положенням п.3.3.3. договору передбачається, що вкладник має право по закінченню строку дії цього договору отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору.

Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Положення статті 629 ЦК України встановлюють, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

А тому, 11.03.2015 року позивачем було надіслано відповідачу заяву від 10.03.2015 року із проханням по закінченню строку дії вказаного договору повернути позивачу внесок та нараховані проценти. Дану заяву було надіслано 11.03.2015 року цінним листом із описом та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та яка була отримана відповідачем 12.03.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою.

Згідно п.2.7 договору у разі, якщо вкладник виявив бажання забрати суму внеску у звязку із закінченням строку дії договору, грошові кошти видаються йому протягом семи робочих днів з дати закінчення договору.

По закінченню дії договору, а саме 16.03.2015 року позивач звернулась до відповідача з проханням видати їй всі належні грошові кошти по даному договору, включаючи суму вкладу та проценти. Однак, позивачу в усному порядку було відмовлено у видачі вкладу за договором та було видано лише проценти у розмірі 143,60 грн.

Хоча, відповідно до п.3.2.5 договору спілка зобовязана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору.

Станом на день розгляду справи відповідачем так і не повернуто позивачу 95 388,89 грн. суму вкладу; 2 200,09 грн. (2 343,69 грн. 143,60 грн.) суму нарахованих відсотків, що становить різницю між нарахованими та отриманими відсотками.

За змістом ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст.1074 ЦК України).

Що ж стосується тверджень представника відповідача, що протоколом №3 загальних зборів членів кредитної спілки «Злагода» від 26.01.2015 року прийнято рішення про встановлення на період з 01.02.2015 року до 30.04.2015 року включно процентних ставок по всіх без виключення договорах про залучення внесків (вкладів) на депозитні рахунки в розмірі 2,5% річних, та призупинення до 01.05.2015 року повернення внесків (вкладів) на депозитні рахунки, як тих, строк дії яких закінчився, так і тих, по яких написано заяви про повернення достроково, як на підставу про відмову в задоволенні позову, то суд останні вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про кредитні спілки» чітко визначено виключну компетенцію загальних зборів членів кредитної спілки, а тому із аналізу даної норми вбачається, що загальні збори членів кредитної спілки не можуть вирішувати питання про зупинення чи не повернення вкладів окремих членів спілки, котрі надали свої кошти на підставі заключених договорів.

Крім того, згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нараховані відсотки належать членам кредитної спілки на праві приватної власності, а тому рішення загальних зборів членів кредитної спілки порушує фундаментальний принцип, що проголошує ст.41 Конституції України, а саме непорушність права приватної власності.

Також, суд звертає, що відповідно до п.6.1 договору внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів або окремих додатків у письмовій формі.

Тоді, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні, між сторонами будь-яких додаткових договорів не було укладено, жодні додатки до даного договору позивач не підписувала. Натомість, представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне.

Таким чином, у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України та умов укладеного договору банківського вкладу відповідач безпідставно не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів вкладнику за його вкладом за першою вимогою в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем складає 97 588,98 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 3 000 грн., то у відповідності до вимог ст.ст.625, 1167 ЦК України суд вважає за можливе в задоволенні позову в цій частині відмовити з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

В той же час, ч.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Однак, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про завдання відповідачем їй моральної шкоди та, якщо остання дійсно була завдана, то в чому вона полягала.

Окрім того, суд звертає увагу, що статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому, наслідки порушення договору позичальником встановлені статтями 625 та 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. До того ж, укладений між сторонами договір не передбачає такого правового наслідку порушення зобовязань за договором як відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, з урахуванням виниклих правовідносин, які є договірними, моральна шкода стягненню не підлягає, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3 ст.88 ЦПК України).

А тому, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, які складаються з 975,88 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212, 509, 525, 526, 530, 536, 629, 638, 1060 ЦК України, ст.ст.10, 56, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з кредитної спілки «Злагода», , місцезнаходження якого за адресою: м. Вінниця, вул. Стеценка, 58, п/р 8376 в ПАТ «КБ Хрещатик» Вінницьке регіональне відділення, МФО 300670, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за договором №8374д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 16.01.2015 року грошові кошти в загальній сумі 97 588 (девяносто сім тисяч пятсот вісімдесят вісім) грн. 98 коп., з них: 95 388 (девяносто пять тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 89 коп. сума вкладу; 2 200 (дві тисячі двісті) грн. 09 коп. проценти за користування вкладом.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Стягнути з кредитної спілки «Злагода» 975 (девятсот сімдесят пять) грн. 88 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: