Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/1996/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договору іпотеки недійсним та скасування обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» 13.08.2007 укладено договір іпотечного кредиту № 1269 про надання кредиту у сумі 59 400 доларів США зі сплатою 12,9 % річних за користування ним на строк до 12.08.2017 р.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позивача між ним та ЗАТ «АКПІБ» укладено іпотечний договір № - 1269 від 13.08.2007 про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0,12 га, за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І., зареєстрований у реєстрі за № 1-27004.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», якою передбачено істотні умови для договорів іпотеки, іпотечний договір не містить усіх істотних умов, передбачених для договорів іпотеки. Крім того, в іпотеку передано земельну ділянку, яка на момент укладення договору іпотеки була власністю третьої особи, без згоди її власника, що ст. 5 закону та іншим законодавством, чинним на момент укладення договору, не передбачалося.

У пункті 1.2. іпотечного договору наведено опис предмета іпотеки: земельна ділянка площею 0,12 га, за адресою: АДРЕСА_1. Проте, з наведеного в іпотечному договорі описі предмета іпотеки, у ньому відсутній кадастровий номер земельної ділянки.

Згідно п. 1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. 13.08.2007, реєстровий № 1-2688, на підставі якого іпотекодавцями придбана земельна ділянка, право власності продавця на неї посвідчене Державним актом серії НОМЕР_1 виданим Гореницькою сільською радою Київської області 27.10.2003, про що в книзі записів реєстрації державних актів зроблено запис № 12, а отже на момент укладення іпотечного договору державна реєстрація цієї земельної ділянки була проведена та вона мала кадастровий номер, який у складі реєстраційних даних про неї містився в державному реєстрі земель.

На момент укладення іпотечного договору 13.08.2007 земельна ділянка, яка є предметом іпотеки, не належала іпотекодавцям, у тому числі позивачу, на праві власності, державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку за ними не здійснювалася, прав розпорядження земельною ділянкою вони не мали.

Отже згідно іпотечного договору в іпотеку передана земельна ділянка, яка належала на праві власності тертій особі, при тому, що чинне га момент його укладання законодавство не передбачало передачі в іпотеку нерухомого майна, яке є власністю третьої особи і не належить іпотекодавцю.

Тому позивач просив іпотечний договір № 1269 від 13.08.2007 посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І., зареєстрований у реєстрі за № 1-2700, - визнати недійсним. Скасувати обтяження на земельну ділянку площею 0.12 га, за адресою: АДРЕСА_1, цільового призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстратором нотаріусом Пріц О.І., реєстраційний № 1-2702 обтяження від 13.08.2007.

Представник позивача направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача направив до суду заяву в якій проси розгляд справи проводити у його відсутності, у позовних вимогах просив відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи та зібрані в ній докази, прихоить до висвовку про необхідність відмови в позові з наступних пдстав.

Судом встановлено, що між позивачем та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ЗАТ «АКПІБ») в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» та ОСОБА_1 13.08.2007 укладено договір іпотечного кредиту № 1269 про надання кредиту у сумі 59 400 доларів США зі сплатою 12,9 % річних за користування ним на строк до 12.08.2027.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, позивача між ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ЗАТ «АКПІБ» укладено іпотечний договір № - 1269 від 13.08.2007 про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0, 12 га, за адресою: АДРЕСА_1, 4, посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І., зареєстрований у реєстрі за № 1-27004.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги.

На виконання вимог п. 8.1 договору відступлення прав вимоги банк передав новому кредитору - ТОВ «Кредитні ініціативи» документацію за правами вимоги за кредитами протягом 4-х місяців, з дати підписання договору 17.12.2012 тобто вся документація була передана ТОВ «Кредитні ініціативи».

В підтвердження позовних вимог, представник позивача посилається на те, що іпотечний договір не містить усіх істотних умов, передбачених для договорів іпотеки, а саме: в іпотеку передано земельну ділянку, яка на момент укладення договору іпотеки була власністю третьої особи, без згоди її власника, що спростовується цим договором, з якого вбачається, що предмет іпотеки - земельна ділянка належить іпотекодавцям на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Пріц О.І. 13.08.2007 за реєстровим 1-2688, який підписано сторонами договору, також як і іпотечний договір.

Те, що на момент укладення іпотечного договору земельній ділянці, яка передана в іпотеку не присвоєно кадастрового номеру, не дає підстави визнавати його недійсним в сенсі ст. 215 ЦК Українию. Договір купівлі-продажу, в якому також не вказано кадастрового номеру позивачем не оспорюється.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов'язання - це правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно п. 1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. 13.08.2007, реєстровий № 1-2688, на підставі якого іпотекодавцями придбана земельна ділянка, право власності продавця на неї посвідчене Державним актом серії НОМЕР_1 виданим Гореницькою сільською радою Київської області 27.10.2003. Після чого власниками спірної земельної ділянки по 1/3 кожний стали ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а отже на момент укладення іпотечного договору будь-яких порушень діючого законодавства суд не вбачає, тобто в іпотечному договорі є наявні усі істотні умови для укладання його відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», нерухоме майно належало іпотекодавцям на праві власності , на вказане нерухоме майно може бути звернене стягнення; нерухоме майно, а саме земельна ділянка зареєстрована у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності.

Крім того, суд не вбачає підстав для визнання спірного іпотечного договору недійсним з мотивів того що ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на момент укладання договору не передбачала передачу іпотеку нерухомого майна, яке не є власністю іпотекодавця та належить третім особам без їх згоди, виходячи з наступного.

Так ч. 1 ст. 575 ЦК України (в редакції зі змінами станом на 14.06.2007), визначає що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Треті особи, як співвласники земельної ділянки, які також за іпотечним договором є іпотекодавцями, а також сам позивач як один із співвласників земельної ділянки, проявили своє вільне волевиявлення під час укладання договору, дотримуючись принципу свободи договору закріпленого в ст. 627 ЦК України, тим самим проявили свою згоду щодо передачі земельної ділянки в іпотеку.

Прямої норми заборони, що містилася б на момент укладення спірного іпотечного договору, стосовно не передбачення передачі іпотеки нерухомого майна, яке не є власністю іпотекодавця та належить третім особам без їх згоди в Цивільному кодексі України або Законі України «Про іпотеку» не містилось.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів .

Статтею 215 ЦК встановлено загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням у момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених у ст. 203 цього Кодексу.

Суд не вбачає підстав для визнання недійсним оспорюваного іпотечного договору а відтак не знаходить підстав для застосування наслідків його недійснотсі, тобто скасування обмежень на спірну земельну ділянку.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 203, 215,509, 514, 517, 575 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договору іпотеки недійсним та скасування обтяжень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Дубас Т.В.