АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Поливач Л.Д.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» 28.11.2014 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором фінансового лізингу № 00003932 від 22.11.2011 в сумі 247278,42 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги наявністю укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № 0003932, згідно з яким позивач передав у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб Audi А6 3.0 TFSI, 2011 року виробництва, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів в розмірі 51543,05 доларів США, не враховуючи авансового платежу 27753,95 доларів США.

Відповідач відповідно до положень п.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування.

Справа 760/25835/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8768/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Відповідно до п.6.5 Умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше 15-го календарного дня з дати направлення рахунку відповідачу. У випадку прострочення платежів за договором, згідно з п.8.2 Умов лізингу відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції: пеню у розмірі 10% річних від невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання відповідачем зобов'язань, штрафні санкції, що підлягають сплаті відповідачем за нагадування про несплату, надіслані позивачем у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу. Відповідно до п.12.6.1 умов договору позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів. Згідно п.12.13 договору у випадках, передбачених п.12.6, 12.12 контракт припиняється на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Разом з третім нагадуванням від 03.10.2013, яке було відправлено відповідачу 08.10.2013 було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, таким чином датою розірвання вору є 22.10.2013.

Станом на 23.09.2014 заборгованість відповідача перед позивачем за період з 16.08.2013 по 22.10.2013 за несплаченими лізинговими платежами складає 16953,51 грн.

Позивач поніс витрати у зв'язку із супроводженням стягнення заборгованості в досудовому та судовому порядку і повернення майна позивача в сумі 44273,99 грн.

Відповідно до п.12.9 договору у випадку припинення лізингу, відповідач зобов'язаний сплатити різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до плану відшкодування. Ця різниця є упущеною вигодою.

10.07.2014 відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00010104 об'єкт лізингу було передано у наступний фінансовий лізинг. Згідно цього договору лізингу вартість об'єкту лізингу становила 497448,0 грн. Таким чином, дохід, який отримав позивач від повторного продажу об'єкту лізингу складає 414540,0 грн., і саме ця сума є ринковою вартістю об'єкту лізингу, тобто позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 47029,24 грн.

Відповідно до п.8.2.2 Умов лізингу, за порушення своїх зобов'язань відповідач був зобов'язаний сплатити штрафні санкції розміром 816,71 грн.

Станом на 23.09.2014 загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за цим договором складає 1722,26 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України позивач також просив стягнути 3% річних в сумі 516,68 грн., а також проценти за користування безпідставно одержаними грошима, в порядку визначеному ст. 1214 ЦК України в розмірі 1440,41 грн.. Крім того на підставі ст.785 ЦК України позивач просив про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. А саме, за період листопад 2013 року - березень 2014 року в розмірі 134525,62 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2015 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» заборгованість в сумі 67038,40 грн. та судовий збір в розмірі 670,38 грн. Всього стягнуто 67708 (шістдесят сім тисяч сімсот вісім) грн. 78 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погодився з таким рішенням суду позивач, його представником подана апеляційна скарга, в якій вказується на незаконність, необґрунтованість рішення суду у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи. Позивач оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог: щодо стягнення збитків у розмірі 44273,99 грн., які є витратами, що позивач поніс для відновлення порушеного права; щодо стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки не виконавши вчасно грошові зобов'язання у розмірі основної суми заборгованості відповідно до договору, відповідач фактично утримував грошові кошти, належні позивачеві без достатньої правової підстави; щодо відмови у стягненні неустойки у розмірі подвійної плати за користування об'єктом лізингу, оскільки відповідач після того, як був проінформований про припинення договору і про вимогу повернути об'єкт лізингу, ухилявся від повернення об'єкту лізингу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи відповідач неодноразово повідомлявся за місце реєстрації, яке перевірено судом першої інстанції (а.с.104), проте всі судові повідомлення були повернуті поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.113,128,148,154,158,162,167). А отже в силу ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка вважається врученою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

За змістом ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоотримувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним безпопередньої домовленості із лізингоотримувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 6 Закону передбачено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ч. 2 ст. 806 ЦК України).

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 22.11.2011 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу № 00003932. Відповідно до умов договору позивач зобов'язався придбати об'єкт лізингу (отримавши право власності) та передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб Audi А6 3.0 TFSI, 2011 р.в., шасі НОМЕР_2. Відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором на загальну суму 51543,05 доларів США, не рахуючи авансового платежу на суму, що становить 27753,95 доларів США (а.с.14-28)

Відповідно до акту приймання-передачі предмета лізингу від 01.12.2011 позивач передав відповідачу ОСОБА_1 предмет лізингу - транспортний засіб Audi А6 3.0 TFSI, 2011 р.в., шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.29).

Відповідач відповідно до положень п.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування.

Відповідно до п.6.5 Умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше 15-го календарного дня з дати направлення рахунку відповідачу.

Відповідно до п. 12.6.1 умов договору позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів. Згідно п.12.6.1 договору у випадках, передбачених п.12.6, 12.12 контракт припиняється на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Відповідачу 03.10.2013 було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу протягом 10 робочих днів з дня доставки повідомлення на адресу ОСОБА_1, та повідомлення про відмову від договору.

Оскільки умовами договору визначено, що контракт припиняється на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони, то висновок суду про розірвання договору 22.10.2013 відповідає його умовам.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані про отримання відповідачем ОСОБА_1 вимоги від 03.10.2013, а тому вважати, що з 22.10.2013 він не виконав вимогу про повернення автомобіля, як на тому наголошує позивач не вбачається можливим, оскільки у вказаному листі визначено вимогу про повернення об'єкту лізингу протягом 10 робочих днів з дня доставки повідомлення. В зв'язку з відсутністю даних, які свідчили б про початок перебігу строку прострочення зобов'язання відповідача по поверненню речі, позовні вимоги про стягнення неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України є недоведеними, а тому обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачаться, що об'єкт лізингу був переданий позивачу 24.03.2014 в порядку примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу від 04.12.2013 (а.с.90-96).

Разом з тим, заборгованість відповідача перед позивачем погашена не була і станом на 23.09.2014 складає 16953,51 грн., що є несплаченими лізинговими платежами за період з 16.08.2013 по 12.10.2013.

Умовами укладеного між сторонами договору були визначені штрафні санкції: пеня 10 % річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного виконання відповідачем зобов'язань (п.8.2.1.); штрафні санкції, що підлягають сплаті відповідачем за нагадування про несплату, надіслані позивачем у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу (п.8.2.2).

Відповідно, станом на 23.09.2014 загальна сума пені, що підлягає сплаті за цим договором складає 1722,26 грн., а штрафні санкції 816,71 грн.. Доказів на спростування вказаних розмірів матеріали справи не містять і вказані суми є мірою відповідальні за різні види порушень договірних зобов'язань.

В порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право і на стягнення 3% річних за невиконання відповідачем грошових зобов'язань, що становить 516,68 грн.

Відповідно до п.12.9 договору у випадку припинення лізингу, відповідач зобов'язаний сплатити різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до плану відшкодування.

Згідно договору про фінансовий лізинг № 00010104 від 10.07.2014 об'єкт лізингу було передано у наступний фінансовий лізинг (а.с.97). Згідно цього договору лізингу вартість об'єкту лізингу становила 497448,0 грн. Таким чином, дохід, який отримав позивач від повторного продажу об'єкту лізингу складає 414540,0 грн., і саме ця сума є ринковою вартістю об'єкту лізингу, а позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 47029, 24 грн.

Оскільки між сторонами виникли договірні відносини, то підстав для стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст. 1214, 536 ЦПК України не вбачається. А отже доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків, колегія суддів виходить з того, що надані позивачем копії договорів свідчать про надання юридично-консультаційні послуг (а.с.58-89), що не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а як витрати на правову допомогу не містять визначення вартості години часу, кількість годин, що унеможливлює перевірку вказаних розрахунків (на суму 44273,99 грн.) на відповідність вимогам чинного законодавства. А тому вказані вимоги обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність заявлених позовних вимог, зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Норми матеріального права застосовані судом відповідно до спірних правовідносин, рішення суду ухвалено з дотриманням процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: