У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути з відповідачів несплачену суму кредиту, відсотки за користування кредитом, пеню за недотримання строків виконання зобов'язань сплати кредиту, штрафу за прострочення сплати мінімально необхідного платежу, несплачені комісії.

На обґрунтування позову позивач вказував, що 07 жовтня 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір на загальну суму 10 тис. доларів США з метою придбання нерухомого майна із розрахунку 12 % на рік строком з 07 жовтня 2005 року до 07 жовтня 2025 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договорами поруки зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань, що випливають з укладеного нею кредитною договору. ОСОБА_3 своїх зобов'язань не виконала, у зв'язку із чим станом на 28 листопада 2013 року за нею утворилася заборгованість у сумі 15 481 долар США 50 центів, що за курсом Національного банку України станом на 28 листопада 2013 року становило у загальній сумі 123 743 грн 64 коп. Оскільки заборгованість відповідачами не погашена, позивач просив стягнути з них солідарно зазначену вище суму.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2015 року, у позовних вимогах відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не було направлено вимоги про дострокове виконання кредитного договору у позасудовому порядку; заборгованість за відсотками та пенею у позичальника відсутня; доказів на порушення відповідачами п. п. 4 кредитного договору банком не надано, а тому відсутні підстави для стягнення коштів.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 7 жовтня 2005 року ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Надра» уклали кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 10 тис. доларів США, строком користування до 7 жовтня 2025 року зі сплатою 12 % річних. Також 7 жовтня 2005 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладені окремі договори поруки, за умовами якого останні зобов'язалися відповідати перед банком за зобов'язаннями ОСОБА_3

Взяті на себе кредитні зобов'язання відповідачі належним чином не виконують, станом на 28 листопада 2013 року за ними утворилася кредитна заборгованість у розмірі 15 481,50 доларів США.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до п. 4.2.3 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплаті нарахованих процентів за можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом чотирнадцяти днів від дати отримання вимоги банка про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язання, згідно з п. 4.2.2 кредитного договору, не надасть таких засобів (шляхом укладення відповідного договору), або запропоновані засоби не влаштують банк.

Посилаючись на порушення банком п. 4.2.3 кредитного договору та ненадання позивачем доказів направлення відповідної вимоги про сплату кредитної заборгованості, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Проте суди не звернули уваги на таке.

Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову з підстав ненаправлення вимоги про дострокове виконання кредитного договору, суди тим самим спір по суті не вирішили, право позивача на судовий захист, гарантований ст. ст. 55, 124 Конституції України та передбачений ст. ст. 3, 4 ЦПК України, не забезпечили, свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процесу не виконали, фактично усунулися від виконання своїх процесуальних обов'язків.

Крім того, відповідно до довідки ПАТ «КБ «Надра» від 20 серпня 2014 року № 79 заборгованість за відсотками та пенею у позичальника відсутня, проте судами не звернуто уваги, що за позичальником обчислюється загальна сума заборгованості у розмірі 8 735,01 доларів США.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко