АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Борисової О.В., Шахової О.В.

при секретарях: Дрозд Ю.С., Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11342/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в чому саме проявилося порушення, що стало приводом для звільнення та чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору. Також зазначає, що перше дисциплінарне стягнення було застосовано до неї 24 лютого 2014 року, тобто за 1 рік та 2 місяці до звільнення, а тому не може бути підставою для її звільнення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

ІванченкоВ.А. в інтересах ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 працювала в ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» та обіймала посаду головного бухгалтера (т.1, а.с.48).

До основних функціональних обов'язків головного бухгалтера ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка», згідно посадової інструкції, відноситься, зокрема, здійснення організації бухгалтерського обліку господарсько-фінансової діяльності підприємства (п.4.1), формування і своєчасне представлення повної і достовірної бухгалтерської інформації про діяльність підприємства (п.4.4.2), забезпечення своєчасності і правильності оформлення документів (п.4.6.1), забезпечення правильного нарахування і перерахування податків і зборів до державного, регіонального і місцевого бюджетів, страхових внесків до державних соціальних фондів (п.4.6.2), забезпечення складання балансу4 і оперативних зведених звітів про доходи та витрати, іншу статистичну звітність, представлення їх в установленому порядку4 у відповідні органи (п.4.13) (т.1, а.с.43-47)

18 лютого 2014 року заступником генерального директора з питань виробництва ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» було видано розпорядження № 4 про надання інформації для перевірки правильності перерахунку розподіленого ПДВ за грудень 2013 року та доручено головному бухгалтеру ОСОБА_1 в строк до 20 лютого 2014 року надати бухгалтерську довідку за грудень 2013 року (т.1, а.с.40).

Зі змісту доповідної записки від 21 лютого 2014 року вбачається, що документи, необхідні комісії для завершення перевірки, ОСОБА_1 не надала (т.1, а.с.41).

Наказом заступника генерального директора з питань виробництва ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» від 24 лютого 2014 року № 61-к ОСОБА_1 було оголошено догану у зв'язку з невиконанням вказаного розпорядження (т.1, а.с.38).

З акту від 24 лютого 2014 року, складеного юристом юридичного відділу підприємства, заступником начальника відділу кадрів та спеціалістом з кадрової роботи відділу кадрів, убачається, що ОСОБА_1 ознайомлена з наказом № 61-к від 24 лютого 2014 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» під розпис. Надавати письмові пояснення відмовилась (т.1, а.с.42).

04 серпня 2014 року ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» отримало лист Міністерства культури України № 268-17/2 від 28 липня 2014 року щодо граничного терміну подання квартальної звітності, відповідно до якого граничний термін подання квартальної фінансової звітності за перше півріччя 2014 року для ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» встановлено до 21 липня 2014 року, станом на 28 липня 2014 року фінансову звітність за перше півріччя 2014 року підприємством подано не було (т.1, а.с.35).

05 листопада 2014 року ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» знову отримало лист Міністерства культури України № 363-17/2 від 29 жовтня 2014 року щодо граничного терміну подання квартальної звітності, відповідно до якого граничний термін подання квартальної фінансової звітності за 9 місяців 2014 року для ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» встановлено до 21 жовтня 2014 року, станом на 29 жовтня 2014 року фінансову звітність за 9 місяців 2014 року підприємством не подано (т.1, а.с.36).

18 листопада 2014 року ОСОБА_1 надала генеральному директору ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» службову записку, в якій пояснила, що порушення граничних термінів подачі звітності до Міністерства культури України сталися у зв'язку із непорозуміннями між відділами міністерства (т.1, а.с.38).

Наказом ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» від 27 листопада 2014 року № 340/2-к ОСОБА_1 було оголошено догану за несвоєчасну подачу до Міністерства культури України квартальної фінансової звітності за 6 та 9 місяців 2014 року (т.1, а.с.34).

Притягнення до дисциплінарної відповідальності 24 лютого та 27 листопада 2014 року ОСОБА_1 оскаржено не було.

Згідно з наказом від 07 квітня 2015 року № 52-к про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_1, останню було звільнено з роботи 08 квітня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с.5).

06 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», в якому вона просила визнати незаконним та скасувати наказ № 52-к від 07 квітня 2015 року про звільнення її з посади головного бухгалтера ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», скасувати запис у трудовій книжці «Звільнена з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України», поновити її на посаді головного бухгалтера ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», стягнути з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 квітня 2015 року та моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. з одночасним покладенням на генерального директора ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_3 матеріальної відповідальності за її незаконне звільнення (т.1, а.с.1-4).

В подальшому ОСОБА_1 доповнила заявлені позовні вимоги та просила, крім вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнути з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» 6 993,75 грн. на відшкодування додаткової заробітної плати у вигляді премій у розмірі 50% від посадового окладу за період з 08.04.2015 по 18.06.2015, 10 900 грн. на відшкодування додаткової заробітної плати у вигляді премій у розмірі 2-х посадових окладів до досягнення 50 річного віку, 16 350 грн. на відшкодування додаткової заробітної плати у вигляді премій у розмірі 50% від посадових окладів за здачу квартальних звітів до Міністерства культури України за 4 квартал 2014 року та 1 квартал 2015 року, 32 700 грн. на відшкодування додаткової заробітної плати у вигляді премій в розмірі 50% від посадових окладів за проведення інвентаризації основних засобів і необоротних матеріальних активів в 2014 році (т.1, а.с.72-75).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та з того, що позивачка була звільнена з роботи з дотриманням вимог чинного законодавства.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

Згідно з ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У справі про звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснено у п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року. Отже, чинним КЗпП України передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається зі змісту наказу генерального директора ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» № 52-к від 07 квітня 2014 року ОСОБА_1 було звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Разом з тим, у вказаному наказі не було визначено невиконання яких саме обов'язків потягло за собою звільнення позивачки.

В якості підстави для звільнення в наказі від 07.04.2015 № 52-к зазначений лист Міністерства культури України від 23.03.2015 № 14/7-2/25-15, який відсилає до листа Державної фіскальної служби України від 18.02.2015 № 3003/9/26-59-25-01-10 щодо наявності податкового боргу підприємства у розмірі 55 928,96 грн. (а.с.146,147, т.1).

Судом першої інстанції питання наявності податкового боргу підприємства взагалі не досліджувалось, а саме не встановлено за який період виник борг та його складові, чи є вина головного бухгалтеру у його виникненні.

Як убачається із пояснень позивача нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування податкових зобов'язань були предметом її звернень як до органів Державної фіскальної служби України, так і до Міністерства культури України. Не зважаючи на те, що відносно нарахованих сум виник спір, ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» сплатило нараховану заборгованість у сумі 60 000 грн. (платіжне доручення № 11794 від 23.02.2015 (а.с.174, т.1), тобто до звільнення ОСОБА_1

Надані суду апеляційної інстанції акти №290, №291 від 16.12.2014 та податкові повідомлення-рішення № , № від 23.12.2014 (а.с.243-246, т.1) колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені документи не були предметом дослідження суду першої інстанції, у порушення вимог ч.2 ст.303 відповідач не навів будь-яких поважних причин, які завадили надати дані докази до суду першої інстанції.

В той же час, звертає на себе увагу той факт, що підприємству на підставі ст.126 Податкового Кодексу України нараховано штраф у розмірі 18 656,13 грн. та 7 459,94 грн., що в сумі є значно меншим від 55 928,96 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог ст. 149 КЗпП України у ОСОБА_1 не було відібрано письмових пояснень з приводу порушень, які потягнули накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідно до наказу № 340/2-к від 27 листопада 2014 року.

Також, ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» не було відібрано письмових пояснень у ОСОБА_1 стосовно проступку, за який її було звільнено. Вказані доводи відповідачем спростовані не були.

Отримання роботодавцем відповідних пояснень та проведення відповідної перевірки могло б слугувати встановленню всіх обставин та об'єктивному підтвердженню наявності або відсутності дисциплінарного проступку працівника.

Враховуючи викладене, ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» було порушено вимоги чинного законодавства України під час звільнення головного бухгалтера підприємства.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку про законність звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера центральної бухгалтерії ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» відповідно до наказу № 52-к від 07 квітня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем були допущені порушення вимог трудового законодавства, зокрема, встановленого законом порядку звільнення.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Під незаконним звільненням, в даному випадку, слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом, у тому числі без дотриманням положень статті 149 КЗпП України.

Відтак, встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, колегія суддів дійшла висновку про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім..О.Довженка. Разом з тим, позовні вимоги про скасування наказу про звільнення позивача не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на нормах трудового законодавств, а саме відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у суду відсутнє таке право.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При розрахунку середнього заробітку враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, про те, що обчислення середньої заробітної плати для оплати вимушеного прогулу проводиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

З довідки про доходи ОСОБА_1, виданої ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», вбачається, що середній дохід ОСОБА_1 за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року становить 5 962,41 грн. (т.1, а.с.82). При цьому, останніми календарними місяцями роботи, що передують звільненню, є лютий та березень 2015 року.

Відповідно середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 273,25 грн. з урахуванням наступного розрахунку ( 5621,65 грн. ((5727,06 + 5 516,24) : 2) : 20,5 робочих днів ((20+21):2)).

Кількість робочих днів вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 08 квітня 2015 року по дату розгляду справи Апеляційним судом м. Києва становить: в квітні 2015 року - 16 днів, в травні 2015 року - 18 днів, в червні 2015 року - 20 днів, в липні 2015 року - 23 дні, в серпні 2015 року - 20 днів, в вересні 2015 року - 22 дні, в жовтні 2015 року - 21 день, в листопаді 2015 року - 1 день, а всього станом на день розгляду апеляційної скарги - 141 день.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день ухвалення рішення апеляційним судом становить 38 668 грн. 78 коп., який і підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням положень ч.2 ст.235 КЗпП України вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача надбавок до основної заробітної плати за складність, напруженість у роботі, за виконання особливо важливої роботи, за високі досягнення у праці за період з 08.04.2015 по 02.11.2015 у загальній сумі 119 568,52 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки при винесенні рішення про поновлення на роботі працівникові підлягає виплаті лише середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» 16 350 грн. на відшкодування додаткової заробітної плати у вигляді премій у розмірі 50% від посадових окладів за здачу квартальних звітів до Міністерства культури України за 4 квартал 2014 року та 1 квартал 2015 року, 32 700 грн. на відшкодування додаткової заробітної плати у вигляді премій в розмірі 50% від посадових окладів за проведення інвентаризації основних засобів і необоротних матеріальних активів в 2014 році, 10 900 грн. на відшкодування додаткової заробітної плати у вигляді премій у розмірі 2-х посадових окладів до досягнення 50 річного віку, також задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, Премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими(регіональними) угодами (стаття 97 КЗпП України).

ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» на посаду головного бухгалтера з посадовим окладом згідно штатного розпису 5 115 грн. (наказ № 304-к від 10 липня 2013) (т.1, а.с.223).

Згідно додатку №2 до Колективного договору між адміністрацією ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» та трудовим колективом №130 від 23.03.2011 встановлені доплати та надбавки до тарифних ставок і посадових окладів, в тому числі за високі досягнення у праці, виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання), складність та напруженість у роботі. Доплати і надбавки до тарифних ставок і посадових окладів працівникам кіностудії встановлюються курівником кіностудії. (т.1, а.с.192, 193).

Відповідно до наказу №195 від 19.11.2014 про розподіл посадових обов'язків між генеральним директором ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» та його заступниками і головним інженером генеральний директор затверджує працівникам конкретні розміри премій, винагород, надбавок і доплат на умовах, передбачених колективним договором (т.1, а.с.239-242).

Згідно наданих наказів ОСОБА_1 щомісячно встановлювалась надбавка за складність, напруженість у роботі у процентному відношенні до посадового окладу. Так, за вересень 2013 року позивачу була встановлена надбавка у розмірі 10% до посадового окладу, за березень 2014 року - 50 % посадового окладу, за травень 2014 року - 25% посадового окладу, за червень 2014 року - 40% посадового окладу і так далі. (а.с.224,230,231,232,233),

Отримання встановлених надбавок до посадового окладу позивач в суді апеляційної інстанції не заперечувала.

Надбавок або доплат за проведення інвентаризації основних засобів і необоротних матеріальних активів, здачу квартальних звітів колективним договором взагалі не передбачено, виконання даного об'єму роботи входить в прямі обов'язки головного бухгалтера.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.151 КЗпП заходи заохочення до працівника не застосовуються протягом дії дисциплінарного стягнення.

Оскільки позивач була двічі притягнута до дисциплінарної відповідальності, 24 лютого та 27 листопада 2014 року, в установленому законом порядку дисциплінарне стягнення нею оспорено не було, протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 взагалі не підлягала будь-якому заохоченню (преміюванню).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-54цс11).

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи обставини незаконного звільнення позивача, зважаючи на принцип розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» на користь ОСОБА_1 у сумі 3 000,00 грн., вважаючи таку суму грошових коштів достатньою для компенсації моральних страждань останньої.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» в дохід держави підлягає стягненню 630,28 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати наказ № 52-к від 07 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» з 08 квітня 2015 року.

Стягнути з Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 квітня 2015 року по 02 листопада 2015 року в розмірі 38 668 (тридцять вісім тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 25 коп. (сума визначена без виключення сум на податки, збори та обов'язкові платежі) та моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., а всього 41 809 (сорок одну тисячу вісімсот дев'ять) грн. 25 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» в дохід держави судовий збір в розмірі 630 (шістсот тридцять) грн. 28 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі піддати негайному стягненню.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: О.В. Борисова

О.В.Шахова