Справа № 638/5733/15-ц
Провадження № 2/638/3661/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гайдук Л.П.

при секретарі Литвиненко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання акту про затоплення таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання акту про затоплення таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.2013 року комісією в складі інженера дільниці №35 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_2, майстра дільниці №35 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_3 в присутності мешканця квартири №81 по вул. Блюхера, 18 ОСОБА_4 склали акт обстеження квартири на предмет залиття, в якому описані сліди залиття квартири та висновок комісії. Зокрема в висновку комісії зазначено, що залиття в квартирі АДРЕСА_1 виникло через дефект на зєднанні опалювального прибору з трубою в квартирі №89, мешканці квартири №89 самовільно зробили заміну опалювальних пристроїв в квартирі. Позивач вважає, що даний акт було складено в порушення вимог, які пред*являються до акту про залиття та зазначені в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року чинного законодавства. Так, позивач вказує, що комісія повинна прийти і скласти акт про залиття за належною формою, акт складається у присутності власника затопленої квартири, сусідів (хоча б дві людини) та мешканця, винуватого у залитті, якщо він не відчинив двері - цей факт зазначається в акті. В акті також вказується - дата події, причина залиття, описуються характерні пошкодження, завдані залиттям квартири, та їх виміри, перераховуються пошкоджені предмети, а також надаються висновки і рекомендації комісії, присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обовязковою. Даний акт у подальшому може стати доказом в суді, тому повнота, точність і відповідність чинному законодавству його змісту має вагоме значення. ОСОБА_5, затверджена Правилами, передбачає, що при огляді, зокрема, квартири чітко встановлюються причини залиття, але в порушення даної вимоги, в акті від 08.10.2013 року чітко причину залиття встановлено не було, а лише було зазначено про те, що залиття сталося у зв'язку з самовільною заміною опалювальних пристроїв в квартирі. ОСОБА_6 позивач зазначила, що складений ОСОБА_7 повинні підписати члени ОСОБА_7, а також з актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир, проте в порушення даних вимог Правил мешканці квартири №89 присутні не були, при складанні акту від 08.10.2013 року члени комісії квартиру №89 не відвідували та не оглядали, власницю квартири №89 для огляду квартир не запрошували, зі складеним актом навіть не ознайомили, чим позбавили позивачку оскаржити даний акт у встановленому законом порядку. Позивач зазначила, що акт про залиття повинен відповідати вимогам, які зазначені в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року N 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття», проте оскаржуваний акт їм не відповідає. В оскаржуваному акті залиття житлового приміщення від 08 жовтня 2013 року зазначено, що під час огляду місця події, а саме квартири АДРЕСА_2, були присутні інженер дільниці № 35 КП Жилкомсервіс ОСОБА_8В, майстер дільниці № 35 КП Жилкомсервіс ОСОБА_3 та жилець квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 З нього вбачається, що позивач при складанні зазначеного акту була відсутня, будь-яких відомостей про її відмову від підписання зазначеного акту він не містить, також не міститься в акті відомостей про її відмову в наданні доступу до належної їй квартири з метою її обстеження. ОСОБА_6 в ОСОБА_6 відсутні відомості про проведення обстеження квартири АДРЕСА_3, яка належить позивачу. Висновок комісії, який зафіксований в акті про залиття про те, що залиття сталося через дефект на зєднанні опалювального приладу з трубою в квартирі відповідача, яка самовільно провела заміну опалювальних приладів, взагалі не містить жодного обґрунтування, та є безпідставним. ОСОБА_6 не містить відомостей про те в якій кімнаті в належній позивачу квартирі, був виявлений встановлений дефект, що підтверджує те, що складання акту відбувалося без обстеження квартири позивача.

ОСОБА_6 не вбачається з акту внаслідок яких фактично вчинених комісією дій та досліджень, обєктивно встановлених обставин, члени комісії прийшли до висновку про причини залиття, враховуючи, що окрім квартири № 81, жодна з квартир, та зокрема квартира позивача, обстежені не були ані 08 жовтня 2013 року, ані 07 жовтня 2013 року (в момент безпосереднього залиття). Фактично в оскаржуваному ОСОБА_6 від 08 жовтня 2013 року зафіксоване припущення членів комісії про причини залиття квартири №81.

За таких умов, очевидним є, що оскаржуваний ОСОБА_6 б/н від 08.10.2013 р. складений комісією у складі інженера дільниці №35 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_2, майстра дільниці №35 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_3 в присутності мешканця квартири №81 по вул. Блюхера, 18 ОСОБА_4, та затверджений Начальником дільниці № 35 КП Жилкомсервіс м. Харкова М.І. Баштан, складений із порушенням вимог п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні, пояснивши суду, що декількома судовими інстанціями встановлено, що позивач повинна сплатити кошти за залиття та судами оцінка даного акту вже надано тому підстав для його скасування не вбачається.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.3.6. "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, № 76 (далі -Правила) у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил.

Згідно встановленої форми факт залиття квартири та його наслідків фіксується комісією у складі: голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку.

Відповідно до типового акту та роз'ясненнями Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття в акті залиття квартири повинно бути відображено:

- дата складання акта (число, місяць, рік);

- прізвища, ініціали та займані посади членів комісії;

- прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності;

- прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності;

- характер залиття та його причини;

- завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість);

- висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт залиття квартири був складений 08.10.2013р. комісією у складі: інженера дільниці №35 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_2, майстра дільниці №35 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_3 в присутності мешканця квартири №81 по вул. Блюхера, 18 ОСОБА_4, та затверджений Начальником дільниці № 35 КП Жилкомсервіс м. Харкова М.І. Баштан.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

При цьому суд виходить з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обовязків. Відповідно до них цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки.

Процесуально-правовий аспект захисту права полягає в тому, що згідно зі ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

ЦК України та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. Таким чином, суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач не наводить даних про порушення, невизнання або оспорювання його прав вищезазначеним складеним актом та вказує спосіб захисту без наведення норм матеріального права або спосіб захисту, передбачений ст.16 ЦК України.

Оспорюваний позивачем акт не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, не є правовстановлюючим документом, які відповідно до вимог цивільного законодавства можуть оспорені як недійсні, з наступним скасуванням, та по суті є документом, який засвідчує факт певної події, в даному випадку, існування акту само по собі не несе будь-яких юридичних наслідків для позивача, а є лише доказом у справі щодо відшкодування шкоди заподіяної залиттям, яка на даний час розглянута судом, даному доказу надана оцінка, його належність та допустимість як доказу у справі вирішувалась судом, а тому, останній не може бути визнаний таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.01.2015р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківського області від 08.04.2015р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 вересня 2015р., з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 104 274,58грн., завдану залиттям квартири, в частині стягнення моральної шкоди було відмовлено.

В рішенні Московського районного суду м. Харкова від 12.01.2015 року в справі № 638/17733/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири, суд оцінивши докази по справі дійшов висновку, що залиття квартири позивача сталося з квартири відповідача ОСОБА_9, а не будь-якої іншої особи, судом до уваги був прийнятий акт про залиття від 08.10.2013р., в якому зазначено, що залиття відбулось через дефект на з*єднанні опалювального прибору з трубою у квартирі № 89 по вул. Блюхера, б. 18 в м. Харкові, мешканці квартири № 89 самовільно вчинили заміну опалювальних приладів у квартирі. Крім того, при розгляді справи в Апеляційному суді Харківської області ОСОБА_9 проти факту заміни опалювальних приборів у своїй квартирі не заперечувала та вказувала, що факт заміни був відомий робітникам Жилкомсервісу, які і проводили цю заміну, також ОСОБА_9 в судовому засіданні не довела, що матеріальна шкода позивачу заподіяна не з її вини.

Таким чином, даний акт розглядався судами як доказ з іншими доказами в сукупності та сам по собі не є підставою для стягнення шкоди й відповідно останнім не встановлено виникнення цивільних прав і обов,язків у розумінні положень ст.11 ЦК України, що й відповідно не підлягає судовому захисту.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 10, 11, 58, 59, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання акту про затоплення від 08.10.2013р. таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя: