Справа № 362/5733/15-ц
Провадження № 2/362/2298/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченко Л.М.,

при секретарі Яренко Н.М.,

з участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Василькові Київської області цивільну справу за позовом ТОВ «Персонал Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Персонал Плюс» звернулося до суду з вказаним позовом, обгрунтвоуючи свої вимоги тим, що з вини відповідача 05.02.2015 р. сталось ДТП, в якому був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, яким керував відповідач під час виконання своїх трудових обовязків і який перебуває у власностіФГ «Кегичівське» і відповідно до договору оренди від 01.04.2014 р. був переданий позивачу у користування для перевезення матеріальних цінностей. Оскільки станом на 05.02.2015 р. ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Персонал Плюс», тому позивач просить суд стягнути з нього заподіяну шкоду, а саме 74268,85 грн. вартості відновлювального ремонту, 1474,56 грн. вартості проведеної експертизи та судові витрати у справі.

Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважає, що відповідач має нести повну матеріальну відповідальність у відповідності до п.2 ч.1 ст. 134 КЗпП України, оскільки він,перебуваючи з ТОВ «Персонал Плюс» у трудових відносинах, отримав вищезазначений автомобіль для виконання трудових обовязків за подорожнім листом вантажного автомобіля, який вважає разовим документом і підставою повної матеріальної відповідальності.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково та пояснили, що ОСОБА_3 дійсно працював водієм в ТОВ «Персонал Плюс» з 08.07.2013 р. по травень 2015 р., Наказом 316 від 09.07.2013 р. за ним закріплений автомобіль НОМЕР_1. 05.02.2015 р., отримавшиподдорожній лист, він виїхав з гаража на вказаному автомобілі, однак, через погані погодні умови та зношену резину стався занос автомобіля з подальшим його перекиданням . Акт Н-1 про нещасний випадок на виробництві позивач не склав і не повідомв про це відповідний Фонд, не виплатив страхові виплати. Постановою суду від 30.03.2015 р. його визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1245 КУпАП. Разом з тим, вважають, що за таких умов позов підлягає до часткового задоволення, в межах середньомісячного заробітку, у відповідності до положень ст. 130,132, 134, 135-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Персонал Плюс».

Так, відповідно до наказу ТОВ «Персонал Плюс» №64 від 02.12.2013 р., ОСОБА_3 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів з випробувальним терміном один місяць з 02.12.2013 р., з окладом згідно штатного розпису (а.с.58).

Разом з тим, матеріали справи містять наказ ТОВ «Персонал Плюс» №14 від 08.07.2013 р., відповідно до якого ОСОБА_3 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів з випробувальним терміном один місяць з 08.07.2015 р., з окладом згідно штатного розпису (а.с.59).

Однак, як вбачається з записів в трудовій книжці ОСОБА_3, останній прийнятий на роботу ТОВ «Персонал Плюс» відповідно до наказу №64 від 02.12.2013 р. (а.с. 97).

Відповідно до наказу ТОВ «Персонал Плюс» №16 від 09.07.2013 р. за водієм ОСОБА_3 закріплено автомобіль ГАЗ 3302 д.р.н. АХ 99-04 СХ (а.с.93).

Наказом ТОВ «Персонал Плюс» №254 від 21.05.2015 р. ОСОБА_3, водія автотранспортних засобів звільнено 08.04.2015 р. за прогул без поважних причин, учинений 09.04.2015 р. (а.с.96).

Не зважаючи на розбіжності в наказах ТОВ «Персонал Плюс» щодо дати прийняття ОСОБА_3 на роботу, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 станом на 05.02.2015 р. перебував у трудових відносин з ТОВ «Персонал Плюс», оскільки вказана обставина визнана обома сторонами, тому доказуванню не підлягає у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до подорожнього листа вантажного автомобіля №168954 від 05.02.2015 р., ОСОБА_3 на закріпленому за ним автомобілі НОМЕР_2 виїхав з гаража для доставки хлібо-булочних виробів (а.с.51) .

Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду №362/1085/15, 3/362/303/15, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за те, що 05.02.2015 р., приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3, на вулиці Леніна в с. Зеленьки, Миронівського району, Київської області, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, внаслідок чого допустив занос автомобіля та його заїзд у кювет з подальшим перекиданням, що спричинило пошкодження транспортного засобу, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Після чого, ОСОБА_3, будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на порушення встановлених правил залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП (а.с.4-7).

Вказана постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 28.04.2015 р. (а.с.8-10).

Відповідно до договору оренди автомобіля, укладеного 01.04.2014 р., ФГ «Кегечівське» надало в оренду ТОВ «Персонал Плюс» автомобіль НОМЕР_4 строком до 01.04.2016 р. Відповідно до п.5 Договору, в якості компенсації за оренду орендатор підтримує автомобіль в справному стані і проводить ремонт автомобіля за свій рахунок (а.с.56-57).

За результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження КНДІСЕ №7889/15-54 від 14.07.2015 р., встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки ГАЗ модель 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 на час проведення експертизи, складає: 74268, 85 (а.с.11-25).

Як вбачається з платіжного доручення №709 від 03.08.2015 р. ТОВ «Персонал Плюс» перерахував на рахунок ФГ «Кегичівське» 75743,41 грн. в відшкодування витрат згідно договору оренди автомобіля, які включають в себе 74268, 85 грн. вартості збитку заподіяного автомобілю внаслідок ДТП та 1474,56 грн. за проведення експертизи (а.с.32,59).

Зазначені обставини визнаються обома сторонами справи.

Гарантії матеріальної відповідальності найманих працівників встановлені нормами Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності (ст. 130 КЗпП України).

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України (ст. 138 КЗпП України).

Разом з тим, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність в розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ст. 132 КЗпП України).

Випадки матеріальної відповідальності працівників в повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, передбачені ст. 134 КЗпП України. Зокрема, п. 6 ч. 1 цієї статті, на який у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог посилається позивач, повна матеріальна відповідальність працівника визначена у випадку, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 135-1 КЗпП України).

В Переліку посад і робіт, заміщуваних або виконуваних працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або використання в процесі виробництва, затвердженого Постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з праці і соціальних питаннях та Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24 (чинного на території України згідно з Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 р. № 1545-ХІІ), посада водія не передбачена.

Крім того, позивачем не доведено наявності інших підстав для покладення на відповідача відповідальності у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству.

Таким чином, на ОСОБА_3 як найманого працівника ТОВ «Персонал Плюс», що завдав шкоди роботодавцю під час виконання трудових обов'язків, може бути покладена відповідальність, відповідно до ст. 132 КЗпП України, тільки в межах свого середнього місячного заробітку.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100, визначено, що середній заробіток обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували події.

Згідно наданої позивачем довідки № 472 від 01.12.2015 р., середньо-місячний заробіток ОСОБА_3 становить 1760,0 грн., тому дана сума шкоди і підлягає стягненню з відповідача.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 130, 132, 134, 135-1, 138 КЗпП України, ст. 22 ЦК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Персонал Плюс» в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди середньо місячний заробіток в сумі 1760 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп., а всього 2003 (дві тисячі три) грн. 60 (шістдесят) коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М.Кравченко