СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.,

за участю секретаря - Дрозд А.М.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні поділеною земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності, вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач з урахуванням свідчень в судовому засіданні посилається на те, що вона на підставі державного акту на право власності від 18.03.2005 є власником ? частин земельної ділянки розміром 0,1000 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

В свою чергу, відповідач є власником ? частини вищезазначеної земельної ділянки.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.10.2014 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ вищезазначеної земельної ділянки в натурі. При цьому, суд за твердження позивача чітко зазначив, які території на даній місцевості кому належать на праві особистої власності, а які залишаються перебувати у спільному користуванні.

При цьому, сам позивач наполягає на тому, що сам порядок користування земельною ділянкою вже давним давно був «негласно» узгоджений між сторонами, рішенням суду на підставі висновку експерта, він отримав своє визначення папері.

В той же час, позивач зазначає, що сторони є рідними братом і сестрою, що тривалий час між ними неприязні стосунки, що відповідач всіляко чинить перешкоди як в користуванні особистою власністю позивача, так і їй в користуванні спільною земельною ділянкою, останнє що він робить, це спускає великих собак. З цього приводу позивач та її рідні неодноразово зверталися до правоохоронних органів, які кожного разу рекомендували їй звернутися в суд із позовом в порядку цивільного судочинства. Сам перший процес в суді з приводу поділу земельної ділянки також був викликаний тим, що сторони, хоч і рідня, але не можуть узгодити сумісне проживання та користування суміжними земельними ділянками.

Також позивач підсумовує, що лише внаслідок своєї юридичної необізнаності вона не ставила питання під час розгляду справи про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди їй у користуванні власністю, оскільки вважала, що ці вимоги є випливаючими із вимог про поділ земельної ділянки за тими обставинами, які вона заявляла раніше (а.с.30-32)

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги з підстав, викладених судом вище.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явився (а.с.42, 46, 81)

В той же час, його представник в судовому засіданні 22 вересня 2015 року визнала обставини того, що між сторонами вже тривалий час існують неприязні стосунки і що відповідач не хоче і не буде в добровільному порядку виконувати вищезазначене рішення суду, зазначала що нехай приходять виконавці і виконують, якщо їм треба.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки в натурі. Поділено земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер НОМЕР_1) між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відповідно до варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 0878 від 16.06.2014 року, виділивши:

ОСОБА_2 (частка 3/4) земельну ділянку, загальною площею 0,065325 га (653,25 кв.м), яка складається з: земельної ділянки, площею 0,037468 га (374,68 кв.м), обмежену на Схемі № 2 додатку № 1 точками - 1, 11, лінія розподілу житлового будинку 9, 10, 8, 16, 2, 1. та земельної ділянки площею 0,027857 га (278,57 кв.м), обмежену на схемі № 2 точками - 14,15, 13, 12, 6, 5, 14;

ОСОБА_4 (частка ?) земельну ділянку, загальною площею 0,021775 га (217,75 кв.м) обмежену на Схемі № 2 додатку № 1 точками 11, лінія розподілу житлового будинку 9, 10, 15, 13, 12, 7, 11.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,012891 га (128,91 кв.м) обмежену на схемі № 2 додатку № 1 точками - 3, 4, 14, 15, 10, 8, 16, 3 (а.с.9-12)

Зазначене рішення свідчить про те, що режим спільної часткової власності було припинено. З набранням рішенням законної сили сторони стали власниками окремих об`єктів нерухомого майна.

В той же час, частина земельної ділянки залишилася у спільному користуванні.

Резолютивна частина рішення дійсно не містить задоволення вимог зобов`язального характеру, равно як немає таких позовних вимог, що підтверджується описовою та мотивувальною частиною рішення суду.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи бо особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Натомість, з даного рішення вбачається, що з приводу користування даною земельною ділянкою у сторін постійно виникали суперечки, відповідач відмовлявся надавати позивачу частину земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будинку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є один зятем, другий чоловіком, підтвердили кожний окремо, що проживають за адресою проживання позивача, і весь час відповідач «заважає» не тільки користуватися спільною земельною ділянкою, а і власністю позивача, оскільки постійно «спускають» собак, собаки великої породи, агресивні, не дає можливості поставити паркан, відповідач встановив на частині земельної ділянки позивача ворота, при намаганні з`ясувати з ним відносини мирним шляхом провокує конфлікти, на виклики міліції не реагує, насміхається, що «йому ніхто нічого не зробить», всі перевірки міліції заяв позивача закінчуються тим, що відповідач просто не відкриває двері свого будинку, коли приходять правоохоронці.

На підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди в користуванні власності, позивач заявляла клопотання про витребування із Солом`янського РУ м. Києва МВС України матеріали перевірок за заявами ОСОБА_2 щодо на її думку неправомірною поведінки ОСОБА_4

Так, з отриманих матеріалів дійсно вбачається, що позивач в 2015 році скаржилася до правоохоронних органів з приводу того, що відповідач перешкоджає користуванню земельною ділянкою, яка належить позивачу, та тією земельною ділянкою, яка перебуває у спільному користуванні (а.с.65, 72). За всіма матеріалами відповідач візити співробітників міліції проігнорував, двері не відкрив, пояснення не надав (а.с.68, 75)

Проте, наявні в матеріалах справи постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.03.2009 та 14.03.2009 свідчать про те, що характер «складних» взаємовідносин між сторонами з приводу користування даною земельною ділянкою має місце ще з 2008 року (а.с.33-34). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обставини чинення перешкод вищезазначеною земельною ділянкою, яка перебуває у власності позивача, та в користуванні останньої саме відповідачем знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до п.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.5 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути і судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 15, 319, 321, 373, 391 ЦК України, ст.152 ЗК України, ст.ст. 3, 10-11, 57-59, 60-61, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, - задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,065325 га (653,25 кв.м), яка складається з: земельної ділянки, площею 0,037468 га (374,68 кв.м), обмежену на Схемі № 2 додатку № 1 точками - 1, 11, лінія розподілу житлового будинку 9, 10, 8, 16, 2, 1. та земельної ділянки площею 0,027857 га (278,57 кв.м), обмежену на схемі № 2 точками - 14,15, 13, 12, 6, 5, 14 (кадастровий номер НОМЕР_1), і яка їй належить на праві власності на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.10.2008 (справа №760/15069/13-ц, 2-714/14), та земельною ділянкою за цією ж адресою площею 0,012891 га (128,91 кв.м), обмежену на схемі № 2 додатку № 1 точками - 3, 4, 14, 15, 10, 8, 16, 3, яка перебуває в спільному користуванні сторін.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - В.С. Кицюк