Провадження № 2/127/6555/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 7» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

Встановив:

Позивач у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, мотивуючи його тим, що відповідачі проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач надає комунальні послуги відповідачам за тарифами, затвердженими Вінницькою міською радою та за які відповідачі зобов'язані своєчасно вносити плату.

Згідно приписів ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Однак відповідачі своєчасно не сплачують житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі заборгованість 3364 гривні 02 копійки, з яких: 2377 гривень 52 копійки - утримання будинку та прибудинкової території, 905 гривень 73 копійки інфляційні втрати, 80 гривень 77 копійок - 3% річних.

В 2014 році Вінницьким міським судом Вінницької області був виданий судовий наказ (127/27740/14-ц). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2015 року даний судовий наказ скасовано та розяснено про право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Представник позивача ОСОБА_5 згідно заяви позов підтримала та просила суд задовольнити його в повному.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти позову, зазначивши, що позовні вимоги є нікчемними і не обґрунтованими по своїй природі, оскільки надавались неякісні послуги, а позивач є неналежним. Крім того, просили застосувати строк позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просили розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги повністю не визнають.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Особовий рахунок на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відкрито на ОСОБА_1 Крім того, у даній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

У відповідності до системного аналізу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Таким чином, споживачем житлово-комунальних послуг є як власник, так і наймач житла, а також всі, хто отримує ці послуги, проживаючи у конкретному приміщенні.

Отже, з огляду на вищенаведене, відповідачі по справі є споживачами житлово-комунальних послуг.

Натомість, позивач є організацією, що надає населенню послуги з утримання житлового фонду у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.07.2011 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території», а також на підставі рішення Вінницької міської ради №995 від 26.04.2012 року «Про встановлення тарифів (граничних) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території по житловому фонлу, який знаходиться на обслуговуванні МКП «ЖЕК-5», МКП «ЖЕК-6», МКП «ЖЕК-7», МКП «ЖЕК-12», МКП «ЖЕК-14», МКП «ЖЕК-15», МКП «ЖЕК-16», ПП «Мешканець», ПП «Бокуд», ТОВ «Енергоагроімпекс».

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та сплачувати дані послуги у строки, встановлені договором або законом.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обовязок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Незважаючи на те, що між сторонами не було укладено письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, суд вважає, що між ними склались фактичні правові відносини, оскільки відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією (розрахунковим документом).

Згідно із статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція.

Таким чином, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Факт надання послуг мешканцям за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується актами виконаних робіт та нарядами-завданнями на місяць, які підписані мешканцями даного житлового будинку.

Суду не надано доказів того, що відповідачі відмовились від таких послуг і не споживають їх. Також не надано доказів звернень відповідачів до позивача із претензіями щодо якості наданих послуг чи будь-якими вимогами.

Судом враховано, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими зобовязаннями, у яких, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування до даних правовідносин, враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання зі сплати житлово-комунальних послуг, відповідальність передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вище зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13.

Судом перевірено розрахунок заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, здійснений позивачем, і встановлено, що нарахування позивачем встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є правомірним, правильним і таким, що відповідає вимогам закону.

Відповідачі свої зобов'язання за договором про надання житлово-комунальних послуг належним чином не виконували, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 3364 гривні 02 копійки, з яких: 2377 гривень 52 копійки - утримання будинку та прибудинкової території, 905 гривень 73 копійки інфляційні втрати, 80 гривень 77 копійок - 3% річних.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки відповідачами здійснювались періодичні платежі в меншому обсязі, ніж потрібно.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись керуючись ст.ст. 64, 66, 67, 68 ЖК України, ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 7» кошти в сумі 2377 (дві тисячі триста сімдесят сім) гривень 52 копійки за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, 905 гривень 73 копійки інфляційних та 80 гривень 77 копійок 3% річних.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 7» 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя