Cправа №201/1215/15-ц
Провадження № 2/201/1260/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Браги А.В.

при секретарі - Ляховій І.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Притули В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу №201/1215/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про захист прав споживачів та стягнення сум за договорами банківських вкладів, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій останній просив суд, з урахуванням уточнень, стягнути з ПАТ «Актабанк» на користь позивача грошові кошти у розмірі 36610,00 гривень за договором банківського вкладу «Банківська класика» №В02-17229/Т/631390 від 07 серпня 2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що між ним та ПАТ «Актабанк» був укладений договір банківського вкладу «Банківська класика» № В02-17229/Т/631390 від 07 серпня 2014 року, згідно якого вкладник передав, а банк прийняв грошові кошти в сумі 36610,00 гривень терміном на 1 місяць з 07 серпня 2014 року по 07 вересня 2014 року включно під 18% річних. Днем закінчення строку вкладу вважається останній день строку вкладу. Для внесення суми вкладу банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1. Відповідно до п. 3.1 договору банківського вкладу вкладник має право отримати суму вкладу та процентів по закінченню строку вкладу згідно умов цього договору. Відповідно до п. 3.4.2 договору банківського вкладу банк зобов'язується повернути вкладнику суму вкладу в обумовлений цим договором строк та сплатити проценти на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України. З метою отримання банківського вкладу за вказаним договором позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання грошових коштів, проте остання була залишена банком без виконання. Відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» від 15 січня 2015 року № 19, було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Актабанк». Сума неповернутих коштів за договором банківського вкладу № В02-17229/Т/631390 від 07 серпня 2014 року становить 36610,00 гривень, які позивач і просить суд стягнути з відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та згідно доказів, наявних в матеріалах справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне. Постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк»» від 15 січня 2015 року № 19 було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Актабанк». 16 січня 2015 року на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 6 в ПАТ «Актабанк» розпочато процедуру ліквідації. Оскільки в ПАТ «АктаБанк» запроваджено процедуру ліквідацію, то позивачу, як кредитору, згідно до ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду необхідно заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Після цього на протязі строку встановленого Законом від 23 лютого 2012 року № 4452-VI буде сформовано реєстр кредиторів. Згідно ст. 52 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, кошти одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у визначеній Законом черговості. Отже, як зазначив представник відповідача, позивачу необхідно було протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку для внесення останніх в реєстр вимог кредиторів за для можливості подальшого їх задоволення. А тому звернення позивача до суду з даним позовом є неналежним способом захисту ним своїх прав, як вкладника.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 2014 року між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В02-17229/Т/631390, відповідно до п. 1.1 якого вкладник передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 36610,00 гривень терміном на 1 місяць з 07 серпня 2014 року по 07 вересня 2014 року під 18% річних. Днем закінчення строку вкладу вважається останній день строку вкладу. Для внесення суми вкладу банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1. (а.с. 6, 8 - 10).

Відповідно до п. 3.1 договору банківського вкладу вкладник має право отримати суму вкладу та процентів по закінченню строку вкладу згідно умов цього договору.

Згідно п. 3.4.2 договору банківського вкладу банк зобов'язується повернути вкладнику суму вкладу в обумовлений цим договором строк та сплатити проценти на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

На виконання умов договору позивач ОСОБА_1 вніс на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 36610,00 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №214253 від 07 серпня 2014 року (а.с. 7).

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасного повернення позивачу грошових коштів по внесеному ним вкладу, останній неодноразово звертався до банку з відповідними заявами про повернення йому депозиту та пояснення причин його невиплати (а.с. 11 - 12).

Станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідач своїх зобов'язань по укладеному з ОСОБА_1 договору банківського вкладу «Банківська класика» № В02-17229/Т/631390 від 07 серпня 2014 року не виконав, грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та процент на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Актабанк» до категорії неплатоспроможних» від 16 вересня 2014 року № 576, ПАТ «Актабанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних суб'єктів господарювання.

У зв'язку з чим Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Актабанк» від 16 вересня 2014 року № 90, згідно з яким з 17 вересня 2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Актабанк» (, МФО 307394, місцезнаходження: вул. Шевченка, 53, м. Дніпропетровськ, 49000, Україна).

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Актабанк» запроваджено строком на три місяці з 17 вересня 2014 року по 17 грудня 2014 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 144 від 15 грудня 2014 року строк тимчасової адміністрації в ПАТ «Актабанк» продовжено до 17 січня 2015 року включно.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

Так, зокрема, згідно ч. 5 ст. 36 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

15 січня 2015 року Правління НБУ винесло Постанову № 19, якою банківська ліцензія ПАТ «Актабанк» була відкликана.

16 січня 2015 року Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 6, було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк».

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. З ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Частиною 5 ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI встановлює, що протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства задоволення вимог кредиторів відбувається за певною процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В розумінні ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» позивач є кредитором, тобто фізичною особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Так, відповідно до вимог ст. 45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, позивачу необхідно було протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення Уповноваженої особи Фонду заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку для внесення останніх в реєстр вимог кредиторів за для можливості подальшого їх задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач, як кредитор, не звертався до уповноваженої особи відповідача в межах процедури ліквідації та не заявляв свої вимоги до банку, як його кредитор, за укладеним між сторонами договором банківського вкладу «Банківська класика» № В02-17229/Т/631390 від 07 серпня 2014 року. А отже стверджувати про порушення прав позивача відповідачем під час процедури ліквідації та невизнання його вимог, як кредитора, за відсутності відповідного звернення ОСОБА_1, у суду підстав не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Актабанк» про захист прав споживачів та стягнення сум за договорами банківських вкладів

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати у справі покласти на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 31, 60 - 61, 88, 128, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про захист прав споживачів та стягнення сум за договорами банківських вкладів, - відмовити.

Судові витрати у справі покласти на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: А.В. Брага