Справа № 417/1553/15-ц
Провадження № 2/417/1082/15
РІШЕННЯ (ЗАОЧНЕ)

Іменем україни

"09" грудня 2015 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В.М..

за участю секретаря - Позднякової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом представника товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг,-

ВСТАНОВИВ:

15.10. 2015 представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до Марківського районного суду Луганської області позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00003493 від 16.08.2011.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 16.08.2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00003493 , відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW VW Polo Sedan 1.6 І benzin 2013 року виробництва, шасі № XW8ZZZ61ZCG005408, двигун № НОМЕР_1 (далі Обєкт лізінгу»), а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно зі графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, на загальну суму становить еквівалент у гривні в сумі 16530,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3306 доларів США.

Відповідач, прийнявши об'єкт лізингу, порушив умови договору, переставши сплачувати щомісячні лізінгові платежі за договором № 00003493 від 16.08.2011 з лютого 2014 року

Станом на 01.10.2015 року у відповідача заборгованість перед позивачем за несплаченими лізинговими платежами в сумі - 10210,19 грн., збитки в сумі - 147726,89 грн; штраф у сумі 1540,05 грн, пеню в сумі 1561,02 гр; 3% річних в сумі 468,30 грн; та інфляційні витрати в сумі 7134,78 грн, що разом складає 168641,23 грн , які просять стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Представник позивача разом з позовною заявою надав клопотання про проведення судових засідань в режимі відео конференції (а.с.103 - 104), аналогічне клопотання від 18.11.2015 надійшло електронною поштою та зареєстровано канцелярію суду - 19.11.2015 (а.с.114 - 116).

20.11.2015 від представника позивача надійшло клопотання не брати до уваги клопотання про проведення судових засідань в режимі відео конференції (а.с.120-122)

Представник позивача в судове засідання не зявився, 08.12.2015 на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судові засідання двічі поспіль до суду не зявився, про час і місце судового засідання 23.11.2015 повідомлялися належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб сайті «Судова влада України» на офіційній сторінці Марківського районного суду Луганської області , на 09.12.2015 викликався до суду через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 05.12.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

09.12.2015, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи без виходу суду до нарадчої кімнати та з занесенням до журналу судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

16.08.2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00003493 , відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW VW Polo Sedan 1.6 І benzin 2011 року виробництва, шасі № XW8ZZZ61ZCG005408, двигун № НОМЕР_1 (далі «Обєкт лізінгу»), а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно зі графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, на загальну суму становить еквівалент у гривні в сумі 16530,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3306 доларів США, строк лізінгу 60 місяців, лізинговий платіж еквівалент 365,81 долар США (а.с.15)

Відповідно до п. 6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізінгу , що становлять невідємну частину Договору відповідач зобовязався здійснювати щомісячні лізінгові платежі відповідно Графіку покриття витрат та та виплати лізингових платежів (а.с.19)

Згідно графіку покриття витрат лізингових платежів початком сплати визначено 16.08.2011 кінцем 15.08.2016 (а.с.27 30 )

Чоловік відповідача ОСОБА_3 дав згоду на укладення договору (а.с.31)

Згідно акту прийому передачі від 13.09.2011 за договором лізінгу № 00003493 від 16.08.2011 ТОВ «Порше лізінг Україна» поставив предмет лізінгу автомобіль VW VW Polo Sedan 1.6 І benzin 2011 року виробництва, шасі № XW8ZZZ61ZCG005408, двигун № НОМЕР_2 254687- ОСОБА_2 (а.с.32)

Згідно рахунку фактури № 00178898 від 03.02.2014 ОСОБА_2повинна сплатити 3182,54 грн, а саме відшкодування частини вартості обєкту лізінгу -1890,42 грн, проценти та комісія -1292,12 грн (а.с.33)

Згідно рахунку фактури № 00184959 від 03.03.2014 ОСОБА_2повинна сплатити 3914,16 грн, а саме відшкодування частини вартості обєкту лізінгу -2344,16 грн, проценти та комісія -1570,00 грн (а.с.34)

Згідно рахунку фактури № 00192409 від 01.04.2014 ОСОБА_2повинна сплатити 4192,19 грн, а саме відшкодування частини вартості обєкту лізінгу -2531,40 грн, проценти та комісія -1660,79 грн (а.с.35)

Перше, друге та третє нагадування про несплату надсилалося ОСОБА_2 поштовою кореспонденцією про що свідчить копія конверту від 07.03.2014 та 10.04.2014 (а.с.36-44) разом з третім нагадуванням про несплату від 17.04.2014, 23.04.2015 відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту лізінгу та повідомлення про відмову від договору (а.с.45-47) проте, що вони нею отримані відомостей немає.

Згідно п. 12.7 Умов лізінгу Вимога надсилається лізінгоодержувачу на адресу за його зареєстрованим місцезнаходженням. У випадку неотримання ним вимогу через закінчення терміну зберігання лізінгоодержувач вважається належним чином повідомленим.

Пунктом 10.3 Умов лізінгу лізінгоодержувач зобовязаний негайно проінформувати позивача у письмовій формі про будь які зміни місця проживання. У випадку невиконання цього зобовязання будь яка кореспонденція, доставлена за адресою зазначеною Відповідачем в договорі, вважається дійсною, незалежно від того, чи отримав її відповідач, а датою її доставки вважається 2 день.

Таким чином вимога направлена 23.04.2014 вважається отриманою 25.04.2015.

Згідно п.12.3 Умов лізінгу у випадках передбачених п.12.6 та 12.12 Договір вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої сторони.

Вимогу лізінгоодержувачу направлено 23.04.2015, отже договір вважається розірваним з 12.05.2014.

Згідно п.8.2.2., 8.3.2. Умов лізінгу лізінгоодержувач зобовязаний погасити заборгованість протягом 3-х днів з дня отримання Вимоги., тобто до 28.04.2014.

Згідно п.12.9 Умов лізінгу лізінгоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізінгу протягом 10 днів з дня одержання вимоги, тобто не пізніше 14.05.2014.

10.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис нотаріуса №1812 про повернення обєкту лізінгу (а.с.48)

10.07.2015 дердавним виконавцем ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження №48066744 щодо примусового повернення обєкту лізінгу на підставі виконавчого напису нотаріуса №1812 від 10.11.2014 (а.с.49,50) та надано добровільний строк для повернення обєкту лізінгу до 17.07.2015

12.06.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитекспрес ОСОБА_5 Сі.» (Повіреним) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (Довіритель) укладено договір доручення відповідно до п.1.2 якого позивач, як довіритель доручає, а повірений зобовязується від імені Довірителя на свій розсуд вчиняти юридичні дії по стягненню заборгованості з фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до розрахунку фактури № СФ-0000181 від 31.03.2014 та акту приймання передачі від 31.03.2014 розмір винагороди повіреного за виконання контрактних зобовязань становить 13307,26 грн в тому числі щодо ОСОБА_2 -120,00 грн без НДС (а.с.56-58) та які оплачені 18.04.2014 платіжним дорученням № 50012374 від 18.04.2014 (а.с.59).

Відповідно до розрахунку фактури № СФ-0000225 від 30.04.2014 та акту приймання передачі від 30.04.2014 розмір винагороди повіреного за виконання контрактних зобовязань становить 21704,18 грн в тому числі щодо ОСОБА_2 -240,00 грн без НДС (а.с.60-62) та які оплачені 21.05.2014 платіжним дорученням № 50016862 від 21.05.2014 (а.с.63).

12.06.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» (Агентством) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (Замовником) укладено договір надання юридично консультаційних послуг. Предметом договору відповідно п.2.1. є надання замовнику юридично консультаційних послуг(64-69)

Відповідно до розрахунку фактури № 464 від 07.11.2014 та акту приймання передачі від 07.11.2014 загальна вартість юридично консультаційних послуг за листопад 2014 року по клієнту ОСОБА_6 по договору №00003493 становить 3500,00 гривень без ПДВ (а.с.70,71) та які оплачені 20.11.2014 платіжним дорученням № 50020177 від 20.11.2014 (а.с.72).

09.06.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма Вернер і партнери» (Виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (Замовником) укладено договір про надання юридичних послуг № 17/2010. Предметом договору відповідно п.1.1. є надання юридичних послуг виконавцем стосовно питань повязаних з поточною господарською діяльністю Замовника. Види , зміст, обсяг строки та умови надання конкретних послуг погоджуються Сторонами у кожному випадку письмово шляхом підписання додаткових угод, які становлять невідємну частину цього Договору (73-78)

Додатковою угодою №47 від 15.01.2013 до договору про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 внесено зміни, змінено Виконавця на Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма Вернер» (а.с.79-82)

Додатковою угодою №206 від 10.08.2015 до договору про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 сторони в п.1.1. погодили, що замовник замовляє і оплачує, а Виконавець надає юридичні послуги, які полягають у юридичному консультуванні , підготовці процесуальних документів та участь у судових засіданнях .

Відповідно до п.2.1. за надання послуг замовник сплачує Виконавцеві винагороду у вигляді фіксованої плати за кожну стадію надання послуг (а.с.83-86)

25.09.2015 Замовником подано заявку про надання юридичних послуг № 242 по ОСОБА_2 щодо стягнення про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00003493 від 16.08.2011 та визначено категорію справи відповідно до п.1.2 додаткової угоди №206 від 10.08.2015, як послуги 1 категорії (а.с.87)

Згідно рахунку фактури № 699 від 30.09.2015 та акту приймання- передачі №699 від 30.09.2015 ТОВ «Юридична фірма Вернер» надала замовлені послуги на суму 10000,00 гривень без ПДВ(а.с.88-89)

Всього надано юридичних послуг на суму 16632 грн, які позивач вважає реальними збитками.

Згідно рахунків фактури № 00181855 від 05.02.2014, № 00182769 від 17.02.2014, № 00187859 від 04.03.2014, № 00190049 від 17.03.2014, № 00195364 від 07.04.2014, № 00196370 від 17.04.2014 відповідачу нараховано штраф щодо оплати в сумі -1424,50 грн, та Пеню 10% від вчасно невиплаченої суми 115,55 грн. (а.с.95)

Таким чином між позивачем та відповідачем. виникли зобовязальні договірні цивільно правові правідносини, що регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про фінансовий лізинг» № 723/97 від 16 грудня 1997 року

Вирішуючи спір по суті судом використано норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Договір про фінансовий лізинг № 00003493 від 16.08.2011 року між позивачем та відповідачем укладено з урахуванням волевиявлення сторін, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, як і з умовами Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізінгу, що становлять невідємну частину Договору.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97 від 16 грудня 1997 року встановлено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу, лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В статті другій цього ж закону передбачено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Судом встановлено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна», як Лізінгодавець виконав умови договору про фінансовий лізінг № 00003493 від 16.08.2011, поставив відповідачу, як лізінгоодержувачу , об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 І benzin 2013 року виробництва, шасі № XW8ZZZ61ZCG005408, двигун № НОМЕР_1 - 13.09.2011 , а Відповідач прийняв даний об'єкт та відповідно до договору перерахував авансовий платіж в сумі - 26448,00 грн, про що свідчить акт прийому передачі (а.с.32).

Таким чином, на підставі вищезазначеного, судом встановлено, що сторонами погоджено умови договору, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів в сумі - 2926,48 грн.

Відповідно до п. 6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Графіку. Відповідно до п. 6.5 умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та та виплати лізингових платежів.

Згідно графіку початком сплати визначено 16.08.2011 кінцем 15.08.2016 (а.с.27-30)

Відповідно до матеріалів справи позивач починаючи з лютого 2014 року, надсилав відповідачу рахунки фактури (а.с.33-35) проте за якими відповідач не провів своєчасної оплати, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем за несплаченими лізинговими платежами на загальну суму 10210,19 грн.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до п. 12.6.1 умов договору, позивач має право в односторонньому порядку розірвати договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконує свої зобов'язання за договором та не сплачує лізингові платежі з лютого 2014.

Відповідно до п. 8.3.1. умов договору, якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш між 10 робочих днів, позивач має право надіслати відповідачу першу платіжну вимогу в письмовій формі, якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, договір підлягає розірванню.

Відповідно до п. 12.6.1. сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим договором.

Позивачем на адресу відповідача починаючи з 05 лютого 2014 року були надіслані нагадування, а також вимоги про погашення заборгованості, які відповідачем не були отримані та повернуті за закінченням терміну зберігання ( а.с

Проте п. 10.3 Умов лізінгу лізінгоодержувач зобовязаний негайно проінформувати позивача у письмовій формі про будь які зміни місця проживання. У випадку невиконання цього зобовязання будь яка кореспонденція, доставлена за адресою зазначеною Відповідачем в договорі, вважається дійсною, незалежно від того, чи отримав її відповідач, а датою її доставки вважається 2 день.

Оскільки вимога повернути обєкт лізінгу у звязку з відмовою від договору про фінансовий лізінг № 00003493 від 16.08.2011 направлена відповідачу 23.04.2014 вважається отриманою 25.04.2015.

Згідно п.12.3 Умов лізінгу у випадках передбачених п.12.6 та 12.12 Договір вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої сторони.

Вимогу лізінгоодержувачу направлено 23.04.2015, отже договір вважається розірваним з 12.05.2014.

Згідно п.8.2.2., 8.3.2. Умов лізінгу лізінгоодержувач зобовязаний погасити заборгованість протягом 3-х днів з дня отримання Вимоги., тобто до 28.04.2014.

Згідно п.12.9 Умов лізінгу лізінгоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізінгу протягом 10 днів з дня одержання вимоги, тобто не пізніше 14.05.2014.

Тобто, відповідач належним чином був повідомлений про припинення договору та вимогу позивача повернути об'єкт лізингу, однак жодних дій щодо повернення об'єкту лізингу не вчинив.

В зв'язку з цим, 10.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис нотаріуса №1812 про повернення обєкту лізінгу (а.с.48)

10.07.2015 дердавним виконавцем ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження №48066744 щодо примусового повернення обєкту лізінгу на підставі виконавчого напису нотаріуса №1812 від 10.11.2014 (а.с.49,50) та надано добровільний строк для повернення обєкту лізінгу до 17.07.2015

При цьому , як встановлено в ході розгляду справи, об'єкт лізингу позивачеві не повернутий, заборгованість не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 12.9 умов лізингу у разі дострокового розірвання договору з боку позивача, відповідач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача в продовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Однак, відповідачем дані дії вчинені не було як було зазначено раніше.

Тому вимога про стягнення заборгованість з відповідача за несплаченими лізинговими платежами за в сумі - 10210,19 грн підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення збитків в сумі - 147726,89 грн суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що відповідачем порушено зобовязання за договором про фінансовий лізінг № 00003493 від 16.08.2011 з лютого 2014.

До збитків які були понесені позивачем позивач відносить витрати у зв?язку з необхідністю надання юридичних послуг, за супроводження процесу щодо стягнення заборгованості за вказаним договором у досудовому та судовому порядку в сумі 16632,00 гривень .

Для цього позивачем були залучені спеціалізовані організації: ТОВ «Кредитекспрес ОСОБА_5 Сі.» (а.с.51-55) , ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» (а.с.64-68) та ТОВ «Юридична фірма Вернер і партнери» , яка в подальшому змінила назву но ТОВ «Юридична фірма Вернер» (а.с.73-86).

Зі змісту договорів, укладених ТОВ «Порше Лізинг України» з ТОВ «Кредитекспрес ОСОБА_5 Сі.», ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Юридична фірма Вернер і партнери» , яка в подальшому змінила назву на ТОВ «Юридична фірма Вернер» вбачається, що предметом цих договорів є надання юридичних послуг, суд вважає доведеним, що саме протиправна поведінка позивача призвела до основної суми заборгованості - 10210,19 грн і позивач змушений був задля повернення обєкту лізінгу, та стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізінг № 00003493 від 16.08.2011 понести витрати на оплату юридичних послуг в сумі - 16632,00 гривень, що підтверджено відповідними документами. (а.с.56-63, 70-72, 87-89).

Щодо стягнення збитків що виникли у звязку з припиненням договору, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Укладаючи договір про фінансовий лізінг № 00003493 від 16.08.2011 позивач мав на меті отримати доходи впродовж його дії. А неповернення обєкту лізінгу у строки передбачені п.12.9 Умов лізингу (10 робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги) завдало збитків у вигляді упущеної вигоди.

Станом на день розгляду справи в суді відомостей , щодо виконання зобовязання відповідача щодо повернення обєкту лізінгу не надано, тобто є підстави вважати що зобовязання відповідача щодо повернення обєкту лізінгу не виконані.

Суд констатує, що у відповідач поніс збитки у звязку з неповерненням обєкту лізінгу відповідачем та у нього відсутня можливість передати обєкт лізінгу у повторний лізінг чи продати його.

У п.6.17 Умов лізінгу сторони погодили, що у випадку розірвання договору за ініціативою позивача відповідно до п.12 Договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування обєктом лізінгу.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач повинен компенсувати позивачу упущену вигоду у вигляді щомісячних платежів за фактичний час користування обєктом лізінгу, у сумі 107938,07 гривень а саме:

- щомісячного лізингового платежу за травень 2014 року на суму - 4298,27 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.05.2014;

- щомісячного лізингового платежу за червень 2014 року на суму 4375,09 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.06.2014;

- щомісячного лізингового платежу за липень 2014 року на суму 4353,14 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.07.2014;

- щомісячного лізингового платежу за серпень 2014 року на суму 4543,36 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.08.2014;

- щомісячного лізингового платежу за вересень 2014 року на суму 4718,95 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.09.2014;

- щомісячного лізингового платежу за жовтень 2014 року на суму 4737,23 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.10.2014;

- щомісячного лізингового платежу за листопад 2014 року на суму 4737,23 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.11.2014;

- щомісячного лізингового платежу за грудень 2014 року на суму 5582,26 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.12.2014;

- щомісячного лізингового платежу за січень 2015 року на суму 6654,08 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.01.2014;

- щомісячного лізингового платежу за лютий 2015 року на суму 7389,36 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.02.2014;

- щомісячного лізингового платежу за березень 2015 року на суму 9145,25 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.03.2014;

-щомісячного лізингового платежу за квітень 2015 року на суму 8596,54 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.04.2014

- щомісячного лізингового платежу за травень 2015 року на суму 7713,47 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.05.2014;

-щомісячного лізингового платежу за червень 2015 року на суму 7690,42 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.06.2014

- щомісячного лізингового платежу за липень 2015 року на суму 7691,16 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.07.2014;

-щомісячного лізингового платежу за серпень 2015 року на суму 7717,49 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.08.2014

- щомісячного лізингового платежу за вересень 2015 року на суму 7994,77 грн, що необхідно було сплатити не пізніше 15.09.2014

Щодо упущеної вигоди в вигляді процентів та комісій суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п.6.3 Умов лізінгу сторони погодили, що лізінгові та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором на користь позивача, відображають справедливу вартість обєкту лізінгу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України, або ПАТ «Креді ОСОБА_7», як буде обрано за рішенням позивача станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

Зважаючи, що на день винесення рішення судом обєкт лізінгу так і не повернутий , а відповідно до графіку покриття витрат лізингових платежів та процентів та комісій кінцевим строком сплати встановлено 15.08.2016 (а.с.27 30 ) тобто залишилися невиплачені проценти і комісії за лізинговими платежами (не враховуючи заборгованість за Договором за платежами з лютого 2014 по вересень 2015) з жовтня 2015 по серпень 2016, тобто за цей період відповідач мав сплатити позивачеві - 1087,43 доларів США. Станом на 01.10.2015 курс валют в ПАТ «Креді ОСОБА_7» становив -21,295 грн за 1 долар США, тобто відповідач повинен був би сплатити 23156,82 грн ( 1087,43 дол..США х 21,295 курс).

Суд вважає, що позивач обгрунтовано вимагає стягнення 23156,82 грн, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, внаслідок несплати процентів та комісій з жовтня 2015 по серпень 2016 оскільки, так і в цілому збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 131094,89 грн, оскільки судом встановлено , що саме відповідач допустив неналежне виконання зобовязань за договором про фінансовий лізінг № 00003493 від 16.08.2011, саме його дії стали єдиною і достатньою причиною, що позбавила Позивача можливості отримати прибуток від цього Договору. А відтак наявні : 1) протиправна поведінка відповідача, що виразилася в неналежному виконанні умов укладеного договору ( несплата щомісячних лізінгових платежів, неповернення обєкту лізінгу, ні добровільно, ні примусово); 2) збитки у вигляді упущеної вигоди (як по лізінгових платежах з лютого 2014 по жовтень 2015 так і в сплаті процентів та комісій з жовтня 2015 по серпень2016); 3) причинний звязок між протиправною поведінкою відповідача та збитками, оскільки тільки через порушення умов договору щодо оплати лізінгових платежів, а згодом і повернення обєкту лізінгу, позивач був змущений припинити дію Договору., що має наслідком те, щ він не може отримати грошові кошти, на отримання яких він розраховував при укладанні Договору; 4) вина відповідача (невиконання вимог закону "Про та договору про фінансовий лізінг)

Щодо стягнення штрафу в сумі 1540,05 гривень суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦК України.

Пунктом 8.2.2. договору у випадку прострочення сплати платежу до відповідача застосовуються наступні штрафні санкції за вимоги щодо сплати надіслані позивачем: за першу вимогу еквівалент 15 доларів США, за другу вимогу -20 доларів США, за третю вимогу - еквівалент 25 доларів США.

Судом встановлено, що вказані 1,2,3 вимоги дійсно надсилались відповідачу (а.с.36-44), копії розрахунків пені (а.с.90-95) тому вимога щодо стягнення штрафу в сумі 1540,05 гривень підлягає задоволенню, бо вони нараховані до 14.04.2014 року.

Щодо стягнення пені з відповідача в сумі 1561,02 грн, суд виходить з наступного.

Як вбачається з позову пеня нарахована за період з 15.02.2014 по 01.10.2015 в сумі 341,80 грн; з 15.03.2015 по 01.10.2015 в сумі 605,89 грн; з 15.04.2015 по 01.10.2015 в сумі 613,32 грн, а всього нараховано 1561.02 грн

Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Позов предявлено до відповідача, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, а згідно з розпорядженням КМУ №1053-р від 30.10.2014 року місто Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Враховуючи викладене вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме: за період з 15.02.2014 по 13.04.2014 включно ( за 58 днів - 33,43 грн ), за період з 15.03.2014 по 13.04.2014 включно (за 30 днів 32,17 грн), а всього 65,60 грн, оскільки нарахування штрафних санкцій з 14.02.2014 заборонено.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних в сумі 468,30 грн та інфляційних втрат в сумі - 7134,78 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Загальна суми 3 % річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором, складають 468,30 грн. та 7134,78 грн. відповідно та розраховані позивачем правильно, а тому підлягають задоволенню.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному їх дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення часткового задоволення позивних вимог позивача.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При поданні позову позивачем платіжним дорученням № 50024833 від 05.10.2015 був сплачений судовий збір у сумі 2529,62 гривена, а тому він рідлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі - 2504,32 грн (167145,81 : 168641,23 х 100 = 99% : 100 х 2529,62=2504,32) також за рахунок позивача здійснено витрати на оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 05.12.2015 про виклик відповідача до суду, проте доказів витрат на оголошення, як того вимагає ч.1 ст..88 ЦПК України суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 22, 60, 88, 197, 212 -215, 218, 223, 224, 226, 228, 233 ЦПК України, ст. ст.11, 526, 527, 530 549, 610, 611, 626, 627, 785, 806, 808 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг задовольнити частково.

Cтягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації :91000 м.Луганськ, пер.Сазонова,8 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, оф. В, код 35571472) основну суму заборгованості за договором фінансового лізингу № 00003493 від 16 серпня 2011 року станом на 09.12.2015 в сумі 10210 (десять тисячі двісті десять ) гривень 19 копійо., збитки у розмірі 147726 (сто сорок сім тисяч сімсот двадцять шість) гривень 89 копійок, штраф у сумі 1540 (одна тисяча п'ятсот сорок) гривень 05 копійок, пеню у сумі 65 (шістдесят пять) гривень 60 копійок , 3% річних у сумі 468 (чотириста шістдесят вісім) гривень 30 копійо., інфляційні втрати в сумі 7134,78 (сім тисяч сто тридцять чотири) гривні 78 копійок , що разом складає - 167145 (сто шісдесят сім тисяч сто сорок пять гривень) 81 копійку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Cтягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації :91000 м.Луганськ, пер.Сазонова,8 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, оф. В, код 35571472) судовий збір в сумі 2504 (дві тисячі пятсот чотири) гривні 32 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку передбаченому ЦПК України

Заочне рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М.Шкиря