Провадження № 2/638/6574/15
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Харкова

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого: судді Цвіра Д.М.,

при секретарі Ільченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, в якому просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на частину комунальної квартири № 14 у житловому будинку № 49 по вул. Тобольській у м. Харкові шляхом зобовязання ОСОБА_2 припинити чинити дії, які перешкоджають реалізувати право щодо користування власністю; зобовязати ОСОБА_2 надати комплект ключів для входу в приміщення № 4 комунальної квартири № 14 у житловому будинку № 49 по вул. Тобольській у м. Харкові; заборонити відповідачу вчиняти у майбутньому будь-які дії, спрямовані на створення перешкод у здійсненні права володіння часткою квартири; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2014 р. помер онук позивача ОСОБА_4. Спадкоємці померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За життя онука, позивач та її син ОСОБА_5 надали ОСОБА_4 кошти для придбання житла за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач не приймала участі у придбанні житла , третя особа є сестрою померлого ОСОБА_4 по матері та вони ніколи не спілкувались.

ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є спадкоємцями майна ОСОБА_4 кожна на 1/3 частки. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 15/100 частин комунальної квартири № 14 з відповідною частиною місць спільного користування, що знаходиться в м. Харкові, вулиця Тобольська, 49.

Незважаючи на те, що позивач та відповідач є співвласниками квартири № 14, відповідач перешкоджає позивачу реалізувати право власності, не надає ключів від квартири.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що діями відповідача їй завдано душевні страждання, вона є людиною похилого віку, має захворювання, але для відновлення порушеного права повинна звертатись до правоохоронних органів, витрачаючи час та здоров*я.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та надала пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

В судовому засіданні відповідач позов не визнала, пояснила, що позивач може прийти до квартири № 14.

В судовому засіданні третя особа заперечувала проти задоволення вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., вирішення питання щодо інших вимог залишила на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2015 р. , посвідченого державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 4-687, спадкоємцями ОСОБА_4, який помер 07.12.2014 р., є ОСОБА_1 на 1/3 частку, ОСОБА_2 на 1/3 частку, ОСОБА_3 на 1/3 частку. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 15/100 частин комунальної квартири № 14 з відповідною частиною місць спільного користування, що знаходиться в м. Харкові, вулиця Тобольська, 49 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, позовні вимоги в частині усунення перешкод у здійсненні права власності підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позовні вимоги про надання комплекту ключів не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Стосовно вимог про заборону відповідачу вчиняти у майбутньому будь-які дії, спрямовані на створення перешкод у здійсненні права володіння часткою квартири, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 214, 215 ЦПК України передбачено, що суд під час ухвалення рішення з'ясовує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яка правова норма підлягає до застосування.

В мотивувальній частині рішення зазначається чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, за захистом яких особи звернулися до суду, а якщо були, то які.

Виходячи зі змісту вищевказаних положень процесуального закону, судовому захисту підлягають порушені права особи, а не можливість їх порушення в майбутньому та судове рішення ухвалюється щодо прав особи, які порушені, невизнані або оспорені.

Таким чином, рішення суду в частині заборони відповідачу вчиняти у майбутньому будь-які дії, спрямовані на створення перешкод у здійсненні права володіння часткою квартири, не буде відповідати змісту законодавства, а відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав та доказів для задоволення вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на частину комунальної квартири № 14 у житловому будинку № 49 по вул. Тобольській у м. Харкові шляхом зобовязання ОСОБА_2 припинити чинити дії, які перешкоджають ОСОБА_1 реалізувати права користування власністю.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10 денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_8Цвіра