У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди; та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення у солідарному порядку грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулися до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що

ОСОБА_2 незаконно заволодів автомобілем DAF, модель 45. 160, 1999 року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_1 на підставі недійсного договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 згідно довідки-рахунку ДПІ від 08 листопада 2011 року

№ 078704, виданої ТОВ «Авто-Реал». ОСОБА_2 незаконно утримує вказаний автомобіль у своїй власності, використовує у своїх цілях, чим завдає позивачам моральну шкоду, яку вони оцінили у 12500 грн для кожної. Посилаючись на вказані обставини, просили витребувати майно з чужого незаконного володіння та стягнути моральну шкоду. Разом з тим, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що вказаний автомобіль він придбав у ОСОБА_7

08 листопада 2011 року на підставі довідки-рахунку від 08 листопада 2011 року № 078704, виданої ТОВ «Авто-Реал» за ціною 44 482 грн, автомобіль був знятий з обліку та в подальшому зареєстрований на його ім'я з присвоєнням нового державного номерного знаку. Вважає, що при передачі вказаного автомобіля позивачам, останні повинні повернути йому сплачені ним грошові кошти у порядку реституції та просив їх стягнути.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області, якою виключено із мотивувальної частини рішення місцевого суду вказівку про застосування ст.ст. 386, 387, 390 ЦК України, вказавши про застосування до спірних правовідносин ст. 391 ЦК України, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 автомобіль DAF, модель 45. 160, 1999 року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_1, який переданий ОСОБА_7 під час здійснення правочину купівлі-продажу на підставі довідки-рахунку ДПІ від 08 листопада 2011 року № 078704, виданої ТОВ «Авто-Реал».

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частково та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України) суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_5 має право на витребування вказаного автомобіля на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року, яким правочин купівлі-продажу від 08 листопада 2011 року, укладений між

ОСОБА_7 та ОСОБА_2, визнано недійсним з моменту його вчинення та з урахуванням рішення Октябрського районного суду

м. Полтави від 08 квітня 2015 року, яким за ОСОБА_5 визнано право власності на автомобіль у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 Разом з тим, підстави для стягнення грошових коштів у порядку реституції на користь ОСОБА_2 відсутні, оскільки відповідачем не доведено порушення його майнових прав та дані вимоги не передбачені ст.ст. 386, 387, 390 ЦК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст.

338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від

12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди; та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення у солідарному порядку грошових коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Попович