Справа № 344/5811/14-ц
Провадження № 22-ц/779/614/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника позивача Пастушенка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитного боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулося в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.06.2008 року між AT «Індустріально-експортний банк» (змінило найменування на ПАТ «Індустріально-експортний Банк», а в подальшому змінило найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №205/703205, згідно умов якого їй надано кредит в сумі 190000 доларів США, зі сплатою 12 відсотків річних, з терміном повернення до 23.06.2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 24.06.2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №205/703205, до якого пізніше вносились зміни.

Позивач зазначав, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 182733 доларів США, що за курсом НБУ на дату подання позову становить 2082445,37 грн., з яких: 167298,24 доларів США (1906549,15 грн.) - заборгованість за кредитом; 15095,07 доларів США (172025,08 грн.) - прострочені відсотки за користування кредитом; 339,69 доларів США (3871,14 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди за період з 16.12.2013 року по 17.04.2014 року.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену заборгованість.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором №205/703205 від 24.06.2008 року у розмірі 2082445 грн. 37 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» витрати по оплаті судового збору у розмірі по 1827 грн. з кожного.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2015 року заяву ОСОБА_5 про перегляд зазначеного заочного рішення залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідно до розділу 11 договору поруки строк його дії дорівнює генеральному строку за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним доти, поки всі боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. З огляду на це, на підставі ч.4 ст.559 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 року, апелянт вважає, що позивачем пред'явлено позов до нього як поручителя із пропуском шестимісячного строку, тому порука припинилась і в суду не було підстав задовольняти позов. З цих підстав просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В судове засідання апелянт-відповідач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача Пастушенко А.А. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, разом з тим, наводить доводи виключно щодо незаконності рішення в частині стягнення з нього, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором. З огляду на це рішення суду підлягає перегляду та перевірці саме в цій частині, тобто в частині стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 24.06.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (яке змінило найменування на ПАТ «Індустріально-експортний Банк» та в подальшому змінило найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк»), а також відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір №205/703205 (далі - Кредитний договір), згідно умов якого їй надано кредит в сумі 190000 доларів США з терміном повернення - 23.06.2023 року, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів. Сторонами неодноразово вносились зміни та доповнення до кредитного договору, згідно з якими: процентна ставка з 14.05.2010 року по 13.04.2011 року визначена в розмірі 10% річних, в подальшому 12,3% річних; за період з 16.05.2011 року по 15.05.2012 року - 9% річних, в подальшому 12,3% річних; за період з 01.06.2012 року по 15.04.2013 року - 9% річних, в подальшому 12,3% річних; в період з 17.05.2013 року по 17.11.2013 року - 7,5 % річних, в подальшому 12,3% річних (а.с.7-12,13,14,15,16,17,18,19-32,33-54).

Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_4 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за Кредитним договором, так як порушувала графік погашення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 17.04.2014 року склав 182733 доларів США (2082445,37 грн.), з яких: 167298,24 доларів США (1906549,15 грн.) - заборгованість за кредитом; 15095,07 доларів США (172025,08 грн.) - прострочені відсотки за користування кредитом; 339,69 доларів США (3871,14 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди.

Наведеного розрахунку відповідачами під час розгляду справи в суді першої інстанції не спростовано, крім того, жодних доводів щодо його неправильності не наведено апелянтом і в апеляційній скарзі, що свідчить про те, що вказаний розрахунок є обгрунтованим.

Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за Кредитним договором 24.06.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» укладено договір поруки №205/703205 з ОСОБА_5 (далі - Договір поруки), а також 14.05.2010 року, 14.06.2012 року та 17.05.2013 року - договори про внесення змін до цього договору (а.с.56-57,58,59,60-63).

Відповідно до ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до зазначеної норми закону та умов договору поруки ОСОБА_5 несе солідарну відповідальність разом із боржником ОСОБА_4 за виконання зобов'язань по Кредитному договору.

У заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилався на те, що порука згідно Договору поруки припинилась, що, як він вважає, випливає зі змісту розділу 11 Договору поруки та положення ч.4 ст.559 ЦК України і правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 року, тому підстави для стягнення з нього заборгованості як з поручителя відсутні.

Такі доводи апелянта не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У розділі 11 договору поруки "Зміст основного зобов'язання" (тобто Кредитного договору) (а.с.62, зворот) зазначено, що строк дії Договору (Кредитного договору) дорівнює Генеральному строку за обставини, що відсутній Випадок невиконання умов Договору. За обставини наявності Випадку невиконання умов Договору, Договір залишається чинним доти, поки всі Боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі.

Відповідно до Кредитного договору строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі визначено 23 червня 2023 року (генеральний строк). Разом із тим, Кредитним договором і законом передбачено право банку на дострокове повернення заборгованості по Кредитному договору.

Як вбачається із копії виписки по погашенню кредиту, яка надана представником позивача під час розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_4 допустила прострочку по сплаті тіла кредиту та відсотків з грудня 2013 року. З цього моменту відповідно до ст.1050 ЦК України та умов Кредитного договору банк отримав право вимагати дострокового повернення кредиту.

21.02.2014 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про дострокове виконання обов'язку за Кредитним договором (а.с.64), яку відповідачами отримано під розписку 25.02.2014 року, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.65). У вказаній вимозі банк вимагав виконати зобов'язання за Кредитним договором протягом 30 днів з дати отримання вимоги.

З даним позовом до суду позивач звернувся 18.04.2014 року.

Таким чином, з моменту отримання відповідачами вимоги (з моменту настання випадку порушення зобов'язань по Кредитному договору) до моменту подання позову до суду минуло менше ніж шість місяців, тому позивачем не пропущено шестимісячного строку звернення до суду з позовом до поручителя і підстав вважати поруку ОСОБА_5 припиненою згідно ч.4 ст.559 ЦК України немає.

За таких обставин суд дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не впливають на правильність висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук