Справа № 357/696/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_2, в день смерті батька відкрилася спадщина на належне померлому майно: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,6732 га, кадастровий номер :02:027:0014, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, та ведення особистого підсобного господарства. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року. Позивач вказував на те, що він являється спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_3 і позивач прийняв спадщину шляхом подання письмової заяви до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, і на підставі вказаної заяви приватним нотаріусом ОСОБА_4 було відкрито спадкову справу №1/2015. Приватним нотаріусом ОСОБА_4 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, однак позивачу приватним нотаріусом ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 та договір дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року не були зареєстровані батьком позивача в Управлінні Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області. Позивач вказував на те, що відсутність такої реєстрації не надає йому можливості належним чином оформити спадщину. Позивач просив в судовому порядку визнати за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року право на одержання у власність земельної ділянки площею 0,2956 га, кадастровий номер :02:027:0014, що знаходиться в АДРЕСА_1, призначення якої - будівництво та обслуговування будівель і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства.

В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги позивача та просила визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після спадкодавця ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на земельну ділянку площею 0,6732 га для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства кадастрові номери земельної ділянки :02:027:0014 та :02:027:0015, яка розташована в АДРЕСА_1.

Представник позивача в суді вищевказані уточнені позовні вимоги позивача підтримала.

Представник Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду листи в яких просив справу розглянути в його відсутності, в листах вказав, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування Потіївська сільська рада Білоцерківського району визнає.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши учасника процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Також встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 являється сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується поясненнями учасника процесу, копією свідоцтва про народження ОСОБА_1

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 при житті не залишив заповіт.

На день смерті ОСОБА_3 в шлюбі не перебував.

А тому позивач по справі, як син померлого, являється спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно померлого ОСОБА_3

Як вбачається із копії спадкової справи № 1/2015 приватного нотаріуса Білоцерків ського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса ОСОБА_4 звернувся позивач ОСОБА_1 06.01.2015 року, який також надав копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2014 року відповідно до якого було визначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу. 06.01.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 на ім"я його сина ОСОБА_1 на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку за АДРЕСА_1. Наведене також підтверджується копією вказаного свідоцтва.

Судом встановлено, що 13.05.1998 року Потіївською сільською Радою народних депутатів Білоцерківського району Київської області на ім"я ОСОБА_5 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778, на земельну ділянку площею 0,6732 га, яка розташована на території АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства. Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №65. Наведене підтверджується копією вказаного державного акту на право приватної власності на землю.

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 12.07.2012 року був укладений договір дарування земельної ділянки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 в реєстрі №2-1222.

Відповідно до вказаного договору дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_3 безоплатно земельну ділянку площею 0,6732 га, що розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення цієї земельної ділянки: - для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд - площею 0,1602 га; - ведення особистого підсобного господарства - площею 0,5130 га. Кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1602 га - :02:027:0014, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,5130 га - :02:027:0015. Вказана земельна ділянка належала Дарувальнику ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778, виданому Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №65. У вказаному договорі зазначено, що право власності на земельну ділянку підлягає державній реєстрації. Наведене підтверджується копією договору дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року.

В суді встановлено, що ОСОБА_3 за життя не зареєстрував державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 виданий Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року та договір дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 в реєстрі №2-1222 згідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до постанови від 06.01.2015 року №3/02-31 приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, остання відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальним розміром 0,6732 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери земельної ділянки :02:027:0014 та :02:027:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки правостановлюючі документи на земельну ділянку: державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 виданий Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року та договір дарування земельної ділянки посвідчений Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області 12.07.2012 року не були зареєстровані в Управлінні Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим докумен том.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено судом, право власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку було посвідчено державним актом, який зареєстровано у визначеному на той час порядку. ОСОБА_5 в свою чергу за нотаріально посвідченим договором дарування земельної ділянки подарувала ОСОБА_3 вищевказану земельну ділянку. На державному акті на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 виданому Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до ОСОБА_2 за договором дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року, тобто останній набув права власності на земельну ділянку згідно вимог діючого та той час законодавства, але договір дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року та вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю за життя спадкодавця ОСОБА_3 не пройшов державну реєстрацію, тобто, спадкодавець право власності на вказану земельну ділянку не зареєстрував відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємець ОСОБА_3 - позивач по справі, позбавлений можливості оформити своє право на спадщину на дану земельну ділянку.

Як передбачено п.3 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земе льну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земе льної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності.

Згідно ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Постановою КМ України від 09.09.2009 року за № 1021 /зі змінами/ затверджено Порядок ведення Поземельної книги, згідно з п. 13-1 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об'єднання земельних ділянок.

Відповідно до п.13-3 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки може здійснюватися також на підставі рішення суду.

А за п.32 Порядку право на отримання витягу з Поземельної книги мають власник (користувач) земельної ділянки, суб'єкти права земельного сервітуту, емфітевзису і суперфіцію, їх спадкоємці, правонаступники або уповноважені ними особи.

Дана постанова КМ України втратила чинність на підставі постанови КМ України від 17.10.2012 року за № 1051, якою затверджено Порядок ведення державного земель ного кадастру.

Законом України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, а саме ст. 24 цього Закону, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. А згідно ч. 3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, з врахуванням всього вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що дійсно позивач позбавлений на даний час можливості оформити своє право на спадщину на вищевказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_2, якому ця земельна ділянка була передана у приватну власність згідно вимог діючого на той час законодавства, спадкоємець на даний час може здійснити державну реєстрацію даної земельної ділянки на своє ім'я тільки на підставі рішення суду, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку з причин, на які вказано вище в рішенні.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на земельну ділянку, які засвідчуються договором дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 в реєстрі №2-1222.

Таким чином, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавець ОСОБА_2 набув права на вказану вище в рішенні земельну ділянку, а позивач набув право на спадкування майна після смерті свого батька, а також права власності на вказану земельну ділянку.

Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після спадкодавця ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на земельну ділянку площею 0,6732 га для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства кадастрові номери земельної ділянки :02:027:0014 та :02:027:0015, яка розташована в АДРЕСА_1, оскільки інший порядок для набуття позивачем права власності на вказану земельну ділянку законодавством не визначений.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 328,1216-1218,1223,1225,1261-1265,1268-1270 ЦК України, ст.ст. 125,126,202 ЗК України, Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року /зі змінами/, Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, Порядку ведення Поземельної книги, затвердженим Поста новою КМ України від 09.09.2009 року за №1021 /зі змінами/, Порядку ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за №1051, керуючись ст.ст.10,60,88,174,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після спадкодавця ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на земельну ділянку площею 0,6732 га для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства кадастрові номери земельної ділянки :02:027:0014 та :02:027:0015, яка розташована в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб