Справа № 487/5844/13-ц
Провадження № 2/487/5/15
РІШЕННЯ

Іменем України

10.11.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про вселення, визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації, визнання права власності.

В позововній заяві ОСОБА_1 вказувала, що вона та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Їй належить 5/6 частин вказаної квартири, відповідачці 1/6 частина.

Посилаючись на неможливість спільного користування спірною квартирою внаслідок неприязних відносин, постійних суперечок і непорозумінь, неможливість реального поділу спірної квартири, незначну частку відповідачки у праві власності на спірну квартиру, ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги припинити право власності ОСОБА_4 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 шляхом виплати їй відповідної грошової компенсації; визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про вселення, визначення порядку користування квартирою.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 заперечувала проти припинення права власності на належну їй частку в спірній квартирі, оскільки це завдасть істотної шкоди її інтересам. ОСОБА_1 чинить їй перешкоди в користуванні спірною квартирою, вселивши без її згоди квартирантів.

Вважаючи можливим визначення порядку користування спірною квартирою, ОСОБА_4 просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1; визначити порядок користування зазначеною квартирою, виділивши їй у користування та володіння окрему кімнату площею 10,2 кв.м, відповідачці житлові кімнати площею 19,0 кв.м. та 10,7 кв.м, коридор, кухню, санвузол, комору, підвал залишити в спільному користуванні.

Зустрічний позов ОСОБА_4 судом було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1

В процесі судового розгляду справи ОСОБА_1 та її представник вимоги за первісним позовом підтримали та просили їх задовольнити, визначивши грошову компенсацію ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта №125-147 від 27.12.2013 року. При цьому вказували, що ОСОБА_4 є власником певної частки іншого житла, а тому припинення права власності на належну частку в спірній квартирі не завдасть істотної шкоди її правам та інтересам. Зустрічний позов ОСОБА_4 не визнали та заперечували проти його задоволення.

Представник ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнав та просив задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши доводи учасників процессу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1. є власником 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2008 року.

ОСОБА_4 є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 28.10.2011 року.

Квартира АДРЕСА_1 є квартирою посімейного заселення. Розташована на першому поверсі 5-ти поверхового будинку. Складається з трьох кімнат житловою площею 39,9 кв.м., в тому числі 1-а кімната 19,0 кв.м; 2- а кімната 10,2 кв.м; 3-я кімната 10,7 кв.м; коридор 3,9 кв.м; кухня 8,0 кв.м; санвузол 3,9 кв.м, кладова 2,0 кв.м.

Згідно з висновком експерта №125-147 від 27.12.2013 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 242425 грн. Ринкова вартість 1/6 частини вказаної квартири складає 40404 грн.

Згідно висновку експерта №125-059 від 30.06.2015 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 450926 грн. Ринкова вартість 1/6 частини вказаної квартири складає 75154 грн. Реальний поділ вказаної квартири не є можливим. Визначити порядок користування приміщеннями квартири між співвласниками з виділенням в користування ОСОБА_4 окремої житлової кімнати з ідеально належною житловою площею 6,65 кв.м не є можливим, оскільки до складу квартири входять дві суміжні житлові кімнати площею 10,2 кв.м., 19,0 кв.м., а також окрема житлова кімната площею 10,7 кв.м.

Крім викладеного, судом встановлено, що ОСОБА_4 є співвласником іншого житла в м. Миколаєві (Тернівка), в якому їй належить 1/3 частина. Ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4 в спірній квартирі не проживають. ОСОБА_1. чинить ОСОБА_4 перешкоди в користуванні спірною квартирою з причин неприязних стосунків, що виникли між ними. Крім того, ОСОБА_1, без згоди ОСОБА_4 здає спірну квартиру в найм стороннім особам. Щодо наявності таких фактичних обставин учасники процесу в судовому засіданні не заперечували.

Встановивши вищевикладені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України нихто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 є співвласником іншого житлового приміщення, суд між тим вважає, що частка останньої в праві власності спірної квартири не може бути визнана незначною і припинення права власності ОСОБА_4 на належну частку, з урахуванням грошової компенсації, визначеної висновками експерта №125-147 від 27.12.2013 року та №125-059 від 30.06.2015 завдасть останній істотної шкоди.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі встановлених обставин суд констатує, що своїми діями ОСОБА_1 неправомірно перешкоджає ОСОБА_4 в користуванні спірною квартирою як співвласника, чим порушує її законні права, а тому вимоги останньої за зустрічним позовом в частині вселення в спірну квартиру підлягають задоволенню.

Враховуючи висновок експерта №125-059 від 30.06.2015 року і той факт, що на теперішній час сторони спільно не проживають в спірній квартирі, суд суд вважає, що вимоги ОСОБА_4 в частині визначення порядку користування спірною квартирою задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації, визнання права власності - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково..

Вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_2.

Повернути ОСОБА_1 кошти, внесені на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, згідно квитанції №99 від 31.03.2014 року в сумі 40404 (сорок тисяч чотириста чотири) гривень.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

Суддя: В.В. Андрощук