Провадження № 2/645/585/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 березня 2015 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Федорової О.В.,
при секретарі судового засідання Петленко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_3, яка діє від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4
Фрунзенського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 звернулись до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_5, Фрунзенського районного віділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просили суд визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачам. За згодою позивачів 29.11.2007 року у вищевказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_5 01.11.2013 року ОСОБА_5 добровільно, без поважних причин, покинула житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, не користується нею, не платить комунальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не знімається з реєстрації, позивачі були вимушені звернутись до суду.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_3, яка діє від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, 12.02.2015 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: «за закінченням терміну зберігання».
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивачі не заперечували проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, суд вважає необхідним зазначити наступне.
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2007 року, який був розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.08.2014 року.
За згодою позивачів 29.11.2007 року ОСОБА_5 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1.
Згідно довідки Дільниці № 54 КП «Жилкомсервіс» № 2982 від 30.09.2014 року та відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області від 21.01.2015 року ОСОБА_6 з 29.11.2007 року та до цього часу зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються на те, ОСОБА_5 з 01.11.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 не з'являється, комунальні послуги не сплачує, кватирою не цікавиться.
Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №3» № 675 від 04.12.2014 року ОСОБА_5 , 1982 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 01.11.2013 року по теперішній час лікаря додому не викликала, за медичною допомогою не зверталась, лікарняний лист не отримувала, медична документація в полікліниці відсутня.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами позивачів, повідомили суду , що ОСОБА_5 у листопаді 2013 року зібрала всі речі та виїхала з квартири АДРЕСА_1. При цьому, свідки наголосили, що позивачі жодним чином не перешкоджали відповідачеві у проживанні у вказаній квартирі.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація -внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою.
Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу.
Витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивачів згідно з їх усною заявою.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя Федорова О.В.