АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/925/2015 Головуючий в І інстанції: Кусік І.В.
Категорія:50 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 11 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Радченка С.В.
Колісниченка А.Г.
При секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв'язку з її навчанням,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що є донькою ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та відповідача по справі - ОСОБА_5 За рішенням суду відповідач сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. З 1998 року вона постійно проживає з дідусем та бабусею. Посилаючись на те, що на даний час вона є студенткою І курсу денного відділення факультету дошкільної та початкової освіти бюджетної форми фінансування Херсонського державного університету, стипендію не отримує, а відповідач, маючи матеріальну та фізичну можливість її утримувати, жодної допомоги не надає, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на її утримання у зв'язку з навчанням у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 23 листопада 2019 року.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_6 на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 січня 2015 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років; стягнути з ОСОБА_5 судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов'язку батька утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у зв'язку з наявністю у нього можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів судом враховано положення ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо граничного стягнення аліментів за виконавчими документами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 - матір позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.5).

Відповідно до довідки №01-35/650 від 03 липня 2014 року, виданої Службою у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, ОСОБА_6 проживає разом з бабусею ОСОБА_8 та дідусем ОСОБА_9, які займаються її вихованням та утриманням (а.с.8).

Згідно довідки Управління пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області від 02 липня 2014 року та довідки Управління соціального захисту населення в Білозерському районі Херсонської області №4227 від 02 липня 2014 року ОСОБА_6 права на пенсію по втраті годувальника за померлу матір не має, будь-якої соціальної допомоги не отримує (а.с.9).

ОСОБА_6 є студенткою І курсу денної форми навчання, бюджетної форми фінансування Херсонського державного університету, стипендії не отримує, що підтверджується довідкою №41802 від 15 січня 2015 року (а.с.10).

28 квітня 2001 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_10 (а.с.31).

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 є батьком двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29,30).

З довідки, виданої Надеждівською сільською радою Білозерського району Херсонської області 26 січня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 і має склад сім'ї: дружина - ОСОБА_11 та два сини - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.22).

На підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2009 року ОСОБА_5 сплачує аліменти на утримання синів на користь своєї дружини в розмірі 1/3 частини заробітку.

З довідки про нарахування заробітної плати на утримання аліментів №30 від 26 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_5 має постійне місце роботи в ТОВ «Аламатея», отримує заробітну плату, з якої щомісячно утримуються аліменти (а.с.34).

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Враховуючи, що повнолітня дочка навчається на держбюджетній основі і не отримує щомісячну стипендію, самостійного доходу не має, знаходиться на утриманні своїх дідуся з бабусею, а відповідач в добровільному порядку не надає доньці допомоги, обґрунтовуючи це наявністю на його утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини, а також невеликим розміром єдиного джерела доходу - заробітної плати, хоча як єдиний з її батьків за своїм віком та станом здоров'я має можливість надавати таку допомогу, колегія суддів вважає, що при вказаних обставинах та зважаючи на встановлений ст.199 СК України обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача аліменти на утримання доньки до закінчення нею навчання і визначив розмір утримання з урахуванням всіх обставин справи та у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Доводи, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді