У х в а л а

іменем україни

02 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання недійсним договору страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість з моменту його укладення; за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_4, третя особа − ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування та визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати недійсним договір страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість, укладений 28 травня 2010 року між позивачем, Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5, об'єктом якого є майновий інтерес страхувальника пов'язаний з володінням, користуванням та розпорядженням належним йому гаражем літ. «А» по АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що рішення третейського суду, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу цього гаража, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 30 квітня 2008 року, за яким відповідач став власником гаража, скасоване, тому у ОСОБА_5 на час укладення оспорюваного договору страхування не було права власності на нього, а отже, був відсутній предмет страхування, у зв'язку з чим договір укладений з порушенням вимог ст. 203 ЦК України і є недійсним з моменту його укладення.

У липні 2013 року ПАТ «ОТП Банк», як третя особа із самостійними вимогами, звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на свою користь 1 443 740 грн 25 коп., з яких: 782 433 грн 71коп. страхового відшкодування, 611 080 грн 73 коп. пені у відповідності п. 14.4 договору страхування, 50 225 грн 81 коп. 3% річних та судові витрати, а також визнати такою, що не підлягає виконанню вимогу ОСОБА_5 до ПАТ СК «АХА Страхування» в частині сплати відшкодування на його користь.

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з зустрічним позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про тлумачення змісту підпунктів 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, п. 4.2 розділу 4 договору страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість.

25 червня 2015 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні позову ПАТ "СК "АХА Страхування" відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ПАТ "ОТП Банк" задоволено частково та стягнуто з ПАТ "СК "АХА Страхування" на користь банку 904 428 грн 96 коп. страхового відшкодування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Витлумачено наступним змістом розділ 4 договору страхування фінансового ризику пов'язаного з тратою права власності на нерухомість №003-фр/10 (кп) від 28.05.2010 року, саме:

в п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 поняття як «ризик визнання рішенням суду правового акту недійсним» витлумачено як «ризик скасування рішенням суду правового акту»;

в п. 4.2 «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про визнання правового акту недійсним і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту» витлумачено як «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про скасування правового акту і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

10 серпня 2015 року рішенням апеляційного суду Вінницької області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ «СК «АХА Страхування» задоволено.

Визнано недійсним договір страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість від 28 травня 2010 року з моменту його укладення.

У задоволенні позовів ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині визнання недійсним договору страхування та відмови у задоволенні позову про тлумачення умов договору страхування та передати справу в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом.

Свої вимоги мотивують порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд правильно встановив обставини справи про те, що договір купівлі-продажу будівлі гаража літера «А», загальною площею 736,8 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без отримання письмової та нотаріально завіреної згоди дружини продавця, яка була співвласником цього нерухомого майна та не була стороною договору купівлі-продажу.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08 травня 2008 року, яким було визнано дійсним цей договір купівлі-продажу від 30 квітня 2008 року, скасоване ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 червня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Віницької області від 21 листопада 2012 року, у зв'язку із недотриманням сторонами договору встановленого законом порядку припинення і набуття права власності на нерухоме майно та незаконним позбавленням права власності іншого співвласника майна ОСОБА_7, яка не була стороною у судовому розгляді.

Отже, при укладенні цього договору були порушені вимоги ст. 65 СК України та ст. 369 ЦК України і він є нікчемний, гараж вибув з володіння власника поза його волею, тому ОСОБА_5 на час укладення договору страхування не мав майнового інтересу стосовно будівлі гаража, оскільки не набув права власності на нього у встановленому законом порядку, а відтак оспорюваний договір страхування фінансового ризику стосовно цього гаража є таким, що суперечить положенням ст. ст. 317, 321 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним, як передбачено ст. ст. 203, 215 ЦК України та задоволення цих вимог.

Ураховуючи, що є підстави для визнання недійсним договору страхування фінансового ризику з моменту його укладення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, похідні вимоги ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, ухвалив правильне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційні скарги потрібно відхилити, рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «ОТП Банк» та ОСОБА_5 відхилити,рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

Д.О.Остапчук

В.О. Савченко