Справа № 444/2976/14 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/1962/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення вартості будівництва та капітального ремонту,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року забезпечено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення вартості будівництва та капітального ремонту,- на час розгляду справи в суді та до вступу рішення в законну силу накладено арешт на будинок АДРЕСА_2, який належить на праві власності ОСОБА_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_1, оскільки невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалу суду оскаржено в апеляційному порядку відповідачем ОСОБА_3, яка посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати. В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не було виконано вимоги ст. 151 ЦПК України, та не було зазначено в позовній заяві жодних конкретних причин у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також обгрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову, зокрема арешту на житловий будинок. Судом не було зазначено у винесеній ним ухвалі жодних обставин, що підтверджувалися б належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

У заяві про забезпечення позову ( а.с. 13-14) заявником було зазначено причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов, а саме: заявлення позову у розмірі 150000 грн, відсутність у розпорядженні відповідача такої суми грошових коштів, внаслідок чого з метою уникнення виконання зобов"язання, відповідач може умисно обтяжити житловий будинок у який позивач вкладала свої грошові кошти, або вдатися до його відчуження . Отже, доводи апеляційної скарги про не зазначення позивачем причин для вжиття заходів забезпечення позову не відповідають дійсності.

Відповідно до роз"яснень наданих у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому , що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача , а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із змісту позовних вимог предметом спору є стягнення з відповідача грошового відшкодування витрат в сумі 150000 гривень , здійснених за твердженнями позивача на поліпшення і капітальний ремонт будинковолодіння АДРЕСА_2, який належить на праві власності відповідачеві, місце проживання якої зареєстровано за іншою адресою.

Мотивуючи підстави для задоволення заяви про забезпечення позову , суд першої інстанції зіслався як на обставини , що стосувалися предмету спору, так і на наявність у відповідача реальної можливості розпорядитися вищезазначеним житловим будинком, і саме з врахуванням вищезазначених обставин , дійшов висновку , що невжиття заходів забезпечення позову, ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову. З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про не зазначення в оскарженій ухвалі жодних обставин, що підтверджувалися б належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також не відповідають дійсності.

Таким чином, у суду першої інстанції були підстави, достатні для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого законні права позивача не будуть захищені.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції , апеляційний суд : відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на вищенаведені положення процесуального законодавства та обставини справи в їх об"активній сукпності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженої ухвали не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити , оскаржену ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: _______________ Тропак О.В.

Судді: ________________ Приколота Т.І.

_______________ Федоришин А.В.