справа № 208/9177/14-ц
№ провадження 2/208/547/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводскьий районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровсьої області в складі:

головуючого судді: Гібалюк Т.Я.,

при секретарі Бардадим О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, державного виконавця Барни О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції - про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за несплату аліментів в сумі 269 77,00грн., витрати за надання правової допомоги в сумі 600 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.02.2001 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, 27.03.1999р.н.

За рішенням суду на користь пзивачки з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму громадян. Однак, відповідач тривалий період часу аліменти на утримання дочки сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом з 2006 року по лютий 2014 року у нього утворилась заборгованість в сумі 24436,00грн., яку виплатити в добровільному порядку відповідач відмовляється. За її розрахунками в період з 2005 року по лютий 2014р. сума неустойки, яку відповідач зобов»язаний сплатити на її користь складає 269 77,00грн. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за несплату аліментів в сумі 269 77,00грн., витрати за надання правової допомоги в сумі 600 грн. та судові витрати..

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення, в яких просить відмовити позивачці в повному обсязі в звязку з своєчасною сплатою ним в добровільному порядку аліментів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи Заводський відділ виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судовому засіданні надав дані про нарахування аліментів з урахуванням того,що відповідач не працював і розмір аліментів був розрахований виходячи з середньої заробітної плати по м.Дніпродзержинсьу.

Суд, вислухав пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідив матеріали справи, оцінив надані докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.06.1998 року по 13.02.2001 року .

Від шлюбу мають мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, 27.03.1999р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження, 21.04.1999р., актовий запис №152.

ОСОБА_5 ОСОБА_4 проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 2000 року по справі №13-82 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, 27.03.1999р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 1/2 неоподатовуваного мінімуму громадян кожного місяця до її повноліття , починаючи з 28.03.2000р

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, 27.03.1999р.н на користь позивачки ОСОБА_1 перебуває на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області .

З довідки, виданої Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ в Дніпропетровської області, вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_3 по аліментах станом на 01.02.2015 року становить 25119,51 грн. 36 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснено, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема , у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Судом встановлено, що відповідач має психічне захворювання , в звязку з чим не має можливості знайти високоплачувану роботу, на утриманні в нього знаходяться батьки пенсійного віку.

В період з 2005р. по лютий 2014р. відповідач не мав постійного роботи.

До того ж, суду надані докази того, що відповідачем весь цей час в добровільному порядку сплачувались аліменти на утримання в розмірі, що не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року , батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 4 статті 195 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Під час розгляду справи, представник відповідача заперечував проти суми заборгованості в звязку з тим, що того, що в розрахунку, наданому державним виконавцем, сплачені суми значно нижчі, ніж суми в квитанціях, які надані суду відповідачем.А розрахунок суми аліментів ґрунтується на показниках середньої заробітної плати по місту.

Згідно п.2 ст.195СК України, якщо платник аліментів не працював на момент виникнення заборгованості, але працює на момент визначення її розміру, заборгованість визначається виходячи із заробітку, який він отримує.

Згідно довідки, наданої ПАТ «Дніпровагонмаш», відповідач в лютому 2014р. отримав 1413,97грн. заробітку, в березні 2014р. 1383,46грн., в квітні 2014р. 1981,54грн. Отже, розрахунок заборгованості по аліментам, та відповідно по пені мав ґрунтуватись на даних заробітної плати відповідача на момент, коли був зроблений розрахунок.

Згідно до ч.1,2 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р., передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СКумов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, вини відповідача в простроченні сплати аліментів не має. Відповідачем в добровільному порядку перераховувались щомісяця в розмірі, що не є меншим як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За період з 2005р. по 2014р. не було жодних звернень ані з боку позивачки, ані з боку державної виконавчої служби з приводу замалого розміру перераховуємих аліментів. До того ж, суд врахував стан здоров`я відповідача а також наявність на його утриманні батьків похилого віку

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за несплату аліментів в сумі 1000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,59-61,209,212-215, 224-228 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 1000грв. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 243,60грв.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.