У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гримич М.К., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину спадкового майна,

встановив:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з незареєстрованого за спадкодавцем житлового будинку АДРЕСА_1 та павільйону літера А-1 загальною площею 96,7 кв. м, який розташований по АДРЕСА_2, зареєстрованого на підставі рішення суду. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є син спадкодавця - відповідач ОСОБА_4 та позивач, яка, як спадкоємець першої черги, звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, однак останній їй повідомив, що спадкодавець 23 листопада 2011 року склав заповіт, згідно змісту якого на випадок смерті, заповідав все належне йому майно ОСОБА_4 Позивач вважає зазначений заповіт недійсним з тих підстав, що його було складено з порушенням вимог «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», оскільки він був складений за місцем проживання спадкодавця, а не в приміщенні Кирилівської селищної ради, при цьому будь-яких записів у заповіті щодо причин здійснення такої дії вдома у ОСОБА_7 не зазначено. Крім того, заповіт складено в присутності двох сторонніх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що відображено в тексті заповіту. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати заповіт недійсним, визнати за нею право власності на Ѕ частини незареєстрованого домоволодіння АДРЕСА_1, визнати за відповідачем право власності на Ѕ частини вказаного домоволодіння, визнати за нею право власності на Ѕ частини павільйону літера А-1 загальною площею 96, 7 кв. м, який розташований по АДРЕСА_2, а за відповідачем визнати право власності на інші Ѕ частини павільйону.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга, в якій заявник просить поновити строк на оскарження зазначених судових рішень, посилаючись на поважність причин пропуску такого строку.

Відповідно до ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини, вказані в ньому, є поважними.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою заявника з висновками судів по їх оцінці.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити заявнику строк на касаційне оскарження рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частину спадкового майна.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ М.К. Гримич