Справа № 347/1204/14-ц
Провадження № 22-ц/779/470/2015
Головуючий у 1 інстанції Турянський І.Є.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Васильковського В.М.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 21.04.2008 в сумі 11530 грн 03 коп. та судових витрат в сумі 243 грн 60 коп, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2. Просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11530 грн 03 коп. за кредитним договором № б/н та судових витрат в сумі 243 грн 60 коп. Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 21.04.2008 між сторонами по справі було укладено кредитний № б/н. Згідно даного Кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 3090 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі слів позивача, відповідач всупереч ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором у встановлений строк, у результаті чого станом на 15.04.2014 виникла заборгованість в розмірі 11530,03 грн.

Заочним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за договором №б/н від 21.04.2008 в сумі 11530 грн 03 коп. та судових витрат в сумі 243 грн 60 коп задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором №б/н від 21.04.2008 в сумі 11530 грн 03 коп та судовий збір в сумі 243 грн 60 коп.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржила вказане заочне рішення в апеляційному порядку. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також ухвалено рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи через порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення. Зі слів апелянта, вона не з'явилася у судове засідання, оскільки не була повідомлена про час та дату судового розгляду. ОСОБА_2 з посиланням на ст. 1055 ЦК України зазначила, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт») підписані головою правління банку, але не мають підпису позичальника, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами. А тому, на думку відповідача, не було підстав вважати, що банком отримана згода від позичальника на укладення кредитного договору з урахуванням вказаних Умов, відтак правовідносини між сторонами регулюються тільки Заявою позичальника, строк виконання зобов'язань за якою встановлений до 21.04.2009. Банк звернувся до суду у травні 07.05.2014, таким чином апелянт вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Просить скасувати заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» відхилити.

В судове засідання апеляційного суду апелянт не з'явилась. Про причини суд не повідомила.

Представник позивача просила відхилити апеляційну скаргу з огляду на законність рішення суду.

Заслухавши представника відповідача, позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно матеріалів справи, 21.04.2008 між Закритим акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н (далі - Кредитно-заставний договір), який складається із Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. (а. с. 16-17, 18-29).

Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.04.2008 ОСОБА_2 станом на 15.04.2014 становить 11530,03 грн, а саме: 3043,22 грн заборгованість за кредитом; 4356,92 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3342,75 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи: 250 грн - штраф (фіксована частина) та 537,14 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 8-15).

Заочним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.07.2014 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з відповідача 11530,03 грн та суму судового збору (а.с. 51-52).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2014 року вищевказане рішення скасовано, а справу призначено до судового розгляду (а.с. 72-73).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Косівського районного суду від 22 жовтня 2014 року повернуто (а.с. 106).

Ухвалюючи повторне заочне рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відповідно до положень ст. ст. 1049 та 1054 ЦК України виникли зобов'язання за кредитним договором, ці зобов'язання відповідач не виконує, заборгованість перед позивачем на 15.04.2014 складає 11530 грн.

Поза увагою суду залишились доводи відповідача щодо спливу позовної давності (а.с. 57), які суд зобов'язаний був дослідити відповідно до приписів ст. ст. 256 та 267 ЦК України та п.2 ч.1 ст. 214 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала Банку письмової заяви про закриття картрахунку, Банк не надав доказів того, що відповідач звертався із заявою про продовження дії картки та доказів отримання відповідачем нової картки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Положеннями ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно повідомлення поданого в засіданні представником ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 по договору № б/н від 21.04.2008 виготовлено кредитну карту за номером № НОМЕР_1 термін дії якої до 03.2009.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України № 134цс14 за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» звернуся до суду тільки 20.05.2014, а термін дії картки закінчився 03.2009, відтак Банком пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України. За наведених обставин рішення суду відповідно положень ст. 309 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове, яким у позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити у зв'язку з пропущенням позовної давності.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за договором №б/н від 21.04.2008 в сумі 11530 грн 03 коп. та судових витрат в сумі 243 грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

В.М.Васильковський