Справа № 461/4531/15-ц
Провадження № 6/461/102/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2015

Галицький районний суд м.Львова

в складі :

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

державного виконавця Галицького відділу

державної виконавчої служби Львівського МУЮ ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львів подання державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського МУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

21.04.2015 р. до Галицького районного суду м.Львова надійшло подання державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним свої зобовязань.

В поданні зазначається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20.08.2012 р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 17.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття, але боржник ухиляєтьсся від виконання судового рішення і тому виникла необхідність у тимчасовому обмеженні його права на виїзд за межі України.

В судовому засіданні державний виконавець Шелінська Ю.А. подання підтримала повністю. Пояснивши, що відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» вживалися всі необхідні заходи по виконанню ОСОБА_2 своїх зобов'язань. Однак, в результаті проведення вказаних заходів, заборгованість згідно виконавчого листа, станом на день розгляду справи, не погашена. Просить суд подання задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.18 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень інших органів(посадових осіб) вирішуються судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як вбачається із виконавчого листа № 1328/5970/12 від 20.08.2012 року, виданого Шевченківського районного суду м.Львова, із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 17.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набрало законної сили від 27.08.2012 року.

11.08.2014 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1А було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа.

Проте, як видно з матеріалів зазначеного вище подання, боржник ніде не працює, станом на 01.04.2015 року його заборгованість по аліментам становить 5850,00 гривень. Він зазначив в своїх поясненнях, що хворіє і тому не може одразу сплатити всю суму заборгованості по аліментам. Відсутність боржника вдома під час того, як до нього приходив державний виконавець і працівники міліції намагались виконати примусовий привід до органів ДВС не свідчить про ухилення боржника від ухилення від сплати боргу. Як вбачається із долученого до подання розрахунку за 2015 рік, ОСОБА_2 сплачувались аліменти 11.03.2015 року в сумі 900 гривень та 18.03.2015 року в сумі 1816 гривень. Відтак, наведене спростовує те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду і підтверджує лише наявність заборгованості по аліментам. Державний виконавець у поданні посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті аліментів і не наводить доказів в підтвердження того, що боржник умисно ухиляється від сплати аліментів.

В силу п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року - питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За таких обставин, суд вважає, що заявлене подання є безпідставне, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, оскільки факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання не є доведеним, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Ураховуючи викладене, та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 217, 377-1 ЦПК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського МУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Радченко В.Є.