АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/381/15р Головуючий 1-ї інстанції - Федорова О.В.
Справа № 2033/2-612/11 Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Зазулинської Т.П.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

26 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди.

Позивач посилався на ті обставини, що 30 січня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_1 в борг кошти в сумі, еквівалентній 11 840,00 доларам США.

Цей договір був оформлений розпискою, яка була написана відповідачем власноруч.

Згідно умов договору сума боргу повинна бути повернута ОСОБА_1 до 28 лютого 2010 року.

Разом з тим, відповідач умови договору не виконав, суму боргу не повернув, хоча він неодноразово звертався до останнього з проханням повернути борг.

У зв'язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 11 840,00 доларів США, що в еквіваленті дорівнювало на день пред'явлення позову 93 537,00 грн., та відшкодувати суму моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн., що заподіяна неправомірною поведінкою відповідача та полягає в постійному перебуванні у стані занепокоєння, порушенні нормальних життєвих зв'язків.

Справа розглянута судом першої інстанції у відсутності відповідача.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 30 січня 2009 року в сумі 91 168,00 грн., судовий збір в сумі 1656,99 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 116,96 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2011 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, розглянути справу по суті, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права. Суд розглянув справу за відсутності відповідача, без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи. Розписка про отримання судової повістки, яка знаходиться у матеріалах справи, підписана не ним. Він судову повістку не отримував. У зв'язку з чим, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не перевірив його заперечення проти позову.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримував апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи часткові позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 на його користь суму боргу за договором позики від 30 січня 2009 року у розмірі 91 168,00 грн. суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами був укладений договір позики, за яким відповідач отримав від ОСОБА_2 в борг грошову суму еквівалентну 11 840,00 доларів США, яку зобов'язався повернути до 28 лютого 2010 року. ОСОБА_1 умови договору не виконав, суму боргу не повернув. У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що сума боргу в розмірі 91 168,00 грн., яка в еквіваленті становить 11 840,00 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення договору позики, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами, що 30 січня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів в сумі, еквівалентній 11 840,00 доларів США, відповідно до умов якого останнім було отримано в борг від ОСОБА_2 грошову суму в еквіваленті 11 840,00 доларів США, яку він зобов'язався повернути до 28 лютого 2010 року (а.с. 20).

Зазначену грошову суму ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_3, що підтверджується розпискою від 30 січня 2009 року та договором іпотеки від 30 січня 2009 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 7).

Як в суд першої, так і в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не були надані допустимі докази, які б підтверджували ті обставини, що ним умови договору виконано, суму боргу повернуто.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач не надав допустимих доказів, які свідчать про повернення суми боргу, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача вищевказаної грошової суми.

На підтвердження викладених відповідачем в суді апеляційної інстанції доводів стосовно того, що за розпискою про отримання грошових коштів ним вищезазначену грошову суму отримано не було, належних та допустимих доказів не надано.

Разом з тим, матеріали справи містять письмові докази, що підтверджують факт отримання відповідачем вказано грошової суми (суми боргу) (а.с. 6, 20).

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові по справі № 6-63цс від 18 вересня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, оскільки на підтвердження доводів відповідача про безгрошовість власноруч написаної ним розписки допустимих доказів не надано, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача суми боргу.

Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 стосовно того, що суд першої інстанції порушив його права, розглянув справу за його відсутності, були перевірені при розгляді справи в апеляційному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2011 року ОСОБА_1 була вручена судова повістка про явку в судове засідання на 16 лютого 2011 року.

Зазначена судова повістка була вручена за місцем проживання відповідача, про що він повідомив в суді апеляційної інстанції.

Крім того, в суді апеляційної інстанції, який розглядав справу за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, відповідач мав можливість надати докази у підтвердження заперечень проти позову. Але будь-яких доказів у спростування доводів позивача та висновків суду першої інстанції ОСОБА_1 не надано.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 була надана можливість довести суду ті обставини, на які він посилається як на заперечення проти позову, але ним будь-яких доказів до суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі та в судовому засіданні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми боргу.

Рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. сторонами оскаржено не було, у зв'язку з чим, не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 ст. 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: