11.12.2015 227/5621/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - Малашко С.В.

позивач - не зявився

представник позивача - не зявився

відповідач - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1, у звязку з переїздом на постійне місце проживання в іншу місцевість.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_2 є власницею квартири № 11 будинку № 20 по м-ну Молодіжний в м.Добропіллі з 09 квітня 1998 року. В зазначеному приміщення з 01 березня 2011 року зареєстрований її син ОСОБА_3, який за вказаною адресою не проживає, оскільки з червня 2014 року виїхав та мешкає в Російській Федерації в м. Липецьк, вул. Гагаріна, 161/1. Позивач змушена сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що негативно відбивається на її матеріальному становищі. Будь-яких поважних причин відсутності ОСОБА_3 також не має, перешкод для проживання останнього позивач не створює. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що їх інтереси представлятиме ОСОБА_4, на підставі договору про надання юридичної допомоги, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивачів ОСОБА_4 надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,через канцелярію суду направив нотаріально завірену письмову заяву про визнання позовних вимог, не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування житлом.

Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо втрати права на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 09 квітня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у реєстрі за № 1000, на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно копії домової книги, довідки про склад сім»ї, виданої КП «Добропільська служба єдиного замовника», копії паспорту ОСОБА_3, вбачається, що у вищезазначеній квартирі він зареєстрований з 01 березня 2011 року. Проте, ОСОБА_3 за вказаною адресою з червня 2014 року не проживає, оскільки виїхав проживати до м. Липецьк Російської Федерації.

При вирішенні даного судового спору, суд також враховує позицію Верховного Суду України, викладену ним у постанові Пленуму №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» де зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки (п. 10).

Згідно заяви відповідача про визнання позову, вбачається, що її посвідчено нотаріусом у м. Липецьк Липецької області Російської Федерації 21 жовтня 2015 року.

Вищезазначені обставини підтверджують вибуття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на інше постійне місце проживання.

З викладеного вище слідує, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою, оскільки з червня 2014 року не проживає в даній квартирі, хоча в ній і зареєстрований, не приймає участі у веденні спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних комунальних платежів по утриманню житла.

Встановлені обставини та положення зазначених вище норм свідчать про законність вимог позивача, в звязку з чим, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст.11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 11 будинку № 20 м-н Молодіжний, м. Добропілля Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Є.Хоменко