АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №637/675/15-ц Головуючий
Провадження №22-ц/790/7312/2015 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: земельні Доповідач: Трішкова І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Судова колегія судової палати по цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Хороших М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства ОСОБА_5В. про розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті сина ОСОБА_6, який помер 16 вересня 2009 року, він оформив спадщину та став власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,6132 га, що розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області та належала синові на підставі державного акту на право власності на землю.

Після оформлення спадкових прав на земельну ділянку йому стало відомо, що вищезазначена земельна ділянка знаходиться в оренді у приватного підприємства «ОСОБА_5В.» Шевченківського району Харківської області на підставі договору оренди землі від 01 червня 2005 року. З вимогою розірвання договору оренди землі позивач звернувся з письмовою заявою до ПП «ОСОБА_5В.». Звернення було направлено рекомендованим листом, який адресат відмовився одержувати.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що смерть фізичної особи наймодавця не є підставою для припинення договору оренди земельної ділянки, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обовязки за договором оренди.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин у справі.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,6132 га, що розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 16.09.2009 року.

Ще за життя 01.06.2005 року ОСОБА_6 уклав з ПП ОСОБА_5В. договір оренди спірної земельної ділянки.

Після оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки, але відповідач відмовився від отримання зазначеної заяви.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем підстави для розірвання договору оренди не охоплюються умовами договору та не відповідають діючому законодавству.

Судова колегія не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі». договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У пункті 36 Договору оренди, який був укладений 01.06.2005 року між ОСОБА_6 та ПП ОСОБА_5В., передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. А також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендодавця, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

При цьому посилання на те, що в пункті 36 спірного Договору оренди земельної ділянки від 01.06.2005 року чітко не визначено у якості підстав для його обовязкового розірвання зміну власника землі, судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки зміст цього пункту в повній мірі відповідає пункту 40 Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, та ніякого двозначного тлумачення не містить.

У звязку з вказаним позивач ОСОБА_4, як новий власник орендованої відповідачем земельної ділянки, скористався своїм правом та ініціював питання про одностороннє дострокове розірвання Договору оренди земельної ділянки від 01.06.2005 року на підставі п. 36 цього договору.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_4 про розірвання договору оренди підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст..303, ст.307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладеного між ОСОБА_6 та ПП ОСОБА_5В. Шевченківського району Харківської області від 01 червня 2005 року, зареєстрований у Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії Центр ДЗК при Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель вчинений запис від 07 лютого 2007 року за № 64.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: