АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2870/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59, 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, Садівниче товариство «Машинобудівник-82» про визнання частково недійсним рішення Черкаської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виключення відомостей з Державного земельного кадастру ,-

в с т а н о в и л а :

13 березня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, Черкаської міської ради про визнання незаконним рішення міськради, визнання державного акту недійсним, скасування його державної реєстрації, посилаючись на те, що він є користувачем земельної ділянки № 200 у СТ «Машинобудівник-82» (до 2014 року садово-городнє товариство «Машинобудівник»), яке розташоване по вул. Чайковського, 82 у м. Черкаси.

Позивач вказує у позові, що його суміжним землекористувачем, власником сусідньої земельної ділянки № 199 є відповідач ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 049689, виданого 22 липня 2009 року на підставі рішення Черкаської міської ради від 25 грудня 2008 року № 4-778 пункт 1.22.

Позивач вважає, що в процесі приватизації земельної ділянки відповідачем ОСОБА_8 порушено його права та законні інтереси, як суміжного землекористувача.

Позивач зазначає, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі земельних ділянок громадянам проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, що закріплено в п.1.12, 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему від 04 травня 1999 року № 43, та в ході розроблення технічної документації із землеустрою при приватизації земельної ділянки обовязково здійснюється кадастрова зйомка, яка відповідно до ст. 198 ЗК України включає, зокрема погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами.

Позивач вказує у позові, що відповідач ОСОБА_8 не узгоджував межі своєї земельної ділянки з ним, як із суміжним землекористувачем, так як у матеріалах технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку ОСОБА_8 міститься акт визначення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачем від 21 серпня 2007 року, який ніби - то складений в його присутності. Проте його підпис в акті відсутній, тобто з ним межі земельної ділянки не узгоджені, а сам акт викликає великі сумніви щодо його дійсності, оскільки він датований 21 серпня 2007 року, в той же час на титульному аркуші технічної документації із землеустрою зазначено: «Замовник гр. ОСОБА_8, договір № 308 від 26 листопада 2007 року». У пояснювальній записці до технічної документації є посилання на дозвіл Черкаського міськвиконкому від 20 листопада 2007 року на розроблення технічної документації. В матеріалах технічної документації міститься заява ОСОБА_8 на передачу йому у власність земельної ділянки датована 7 листопада 2007 року. Технічне завдання на розробку технічної документації із землеустрою затверджене 26 листопада 2007 року. Таким чином, вказує позивач, що 21 серпня 2007 року акт визначення та погодження меж земельної ділянки аж ніяк не міг бути складений, а отже цей документ є сфальсифікований.

Позивач посилається, що є не зрозумілим, яким чином відповідач ОСОБА_8 набув право власності на вказану вище земельну ділянку, якщо існує рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31 грудня 1997 року № 882, яким вказана ділянка на території СТ «Машинобудівник» була передана у власність гр. ОСОБА_9 Тому позивач звернувся з даним позовом та просив суд визнати частково недійсним рішення Черкаської міської ради від 25 грудня 2008 року № 4 -778 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність (ОСОБА_10 та інші), а саме, п.122 даного рішення, яким ОСОБА_8 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 503,0 кв.м в садово-городньому товаристві «Машинобудівник» (діл. №199) для ведення індивідуального садівництва; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 049689 від 22 липня 2009 року, виданий ОСОБА_8 щодо права власності на земельну ділянку площею 503,0 кв.м на території садово-городнього товариства «Машинобудівник», земельна ділянка № 199 на території Черкаської міської ради для ведення індивідуального садівництва, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19, скасувавши державну реєстрацію даного державного акта; виключити з Державного земельного кадастру усі відомості про земельну ділянку під кадастровим номером -03-034-0020, яка до ухвалення рішення суду належала ОСОБА_8, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 049689 від 22 липня 2009 року та скасувати державну реєстрацію даної земельної ділянки із закриттям поземельної книги на неї. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

17 червня 2014 року ОСОБА_6 подав до суду додаткову позовну заяву, позовні вимоги якої є ідентичними його первинним позовним вимогам.

30 квітня 2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, Садівниче товариство «Машинобудівник-82».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення незаконне, ухвалено з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та представників відповідачів, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог про визнання частково недійсним рішення Черкаської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виключення відомостей з Державного земельного кадастру, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено заявлених позовних вимог, надані докази не відповідають фактичним обставинам справи, а спростовуються наявними матеріалами справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_6 є членом садівничого товариства «Машинобудівник-82» та є користувачем земельної ділянки № 200 у вказаному товаристві.

Власником суміжної земельної ділянки № 199 загальною площею 503,0 кв. м у даному товаристві є відповідач ОСОБА_8, що вбачається із рішення Черкаської міської ради від 25 грудня 2008 року № 4-778 та даних Державного акту на право власності на земельну ділянку від 22 липня 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ОСОБА_6 посилався на те, що в процесі приватизації земельної ділянки ОСОБА_8 порушено його права та законні інтереси, як суміжного землекористувача, оскільки останній не узгоджував межі своєї земельної ділянки з ним, як із суміжним землекористувачем, оскільки в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку ОСОБА_8 міститься акт визначення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачем від 21 серпня 2007 року, проте його підпис в акті відсутній, а отже цей документ є сфальсифікований. Також не зрозумілим є для позивача, яким чином відповідач ОСОБА_8 набув право власності на вказану вище земельну ділянку, якщо раніше рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31 грудня 1997 року № 882 вказана ділянка на території СТ «Машинобудівник» була передана у власність гр. ОСОБА_9

Статутом Садово-городнього товариства «Машинобудівник», в якому розміщені земельні ділянки сторін, передбачено, що воно є громадською організацією, засновниками якого є жителі м. Черкаси, які виявили бажання займатися індивідуальним садівництвом та городництвом.

Відповідно до п. п. а) п. 3.3. вказаного Статуту член товариства має право отримати у власність чи користування земельну ділянку для ведення садівництва.

Згідно ч. ч. 1, 4-5 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Як встановлено судом першої інстанції, структура та режим земельних ділянок садівницьких товариств визначаються ЗК України та ВСН 43-85 «Відомчі будівельні норми. Забудова територій колективних садів, будівлі та споруди. Норми проектування». На сьогоднішній день відсутній спеціальний закон, який визначав би правовий режим земельних ділянок таких товариств, а тому використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств, про що зазначено в ч.6 ст.35 ЗК України.

Виходячи із даної норми закону, можливо зробити висновок про те, що складення акта визначення та погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами від 21 серпня 2007 року ніяким чином не свідчить про допущення порушення прав позивача при передачі у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_8, оскільки складення такого акта законом не вимагається, як відповідно до ст. 35 ЗК України не вимагається згоди на це членів цього товариства, до даного висновку прийшов і суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів.

Стаття 152 ЗК України визначає способи захисту прав на земельні ділянки, згідно якої, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_6 користується земельною ділянкою, як член садівницького товариства та не є власником земельної ділянки, яка не передана йому в оренду, оскільки відсутній відповідний договір.

Виходячи із викладеного, вбачається, що за захистом порушених прав може звернутися лише особа, яка на правовій підставі володіє земельною ділянкою.

Також, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, відмовивши позивачу у задоволені його позовних вимог в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку визнається недійсним у разі його видачі органом, який не мав на це законних повноважень, а таких обставин судом не встановлено, рішення міської ради недійсним в цій частині не визнано.

Оскільки судом правильно встановлено, що відсутні підстави для визнання недійсним рішення Черкаської міської ради за № 4-778 від 25 грудня 2008 року, а саме його п.1.22, яким передано у власність ОСОБА_8 земельну ділянку в Садово-городньому товаристві «Машинобудівник», так як способи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки визначено ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що не підлягає до задоволення вимога позивача про виключення з Державного земельного кадастру усіх відомостей про земельну ділянку під кадастровим номером -03-034-0020, яка до ухвалення рішення суду належала ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 049689 від 22 липня 2009 року та скасування державної реєстрації даної земельної ділянки із закриттям поземельної книги на неї, оскільки дана вимога фактично є похідною та залежить від того, чи будуть задоволені попередні позовні вимоги.

Доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими щодо того, що належна відповідачу ОСОБА_8 земельна ділянка була раніше рішенням міської ради передана у власність гр. ОСОБА_9, тому незаконно отримана відповідачем, так як позивачем не надано письмових доказів і сама ОСОБА_11 не оспорює рішення про надання земельної ділянки відповідачу. В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані про порушення її прав та законних інтересів, оскільки вона не зверталася до суду із позовом до відповідача з приводу її порушених прав на вказану земельну ділянку.

Колегія суддів вважає, що не підлягають до задоволення доводи представника апелянта про те, що за даними висновку судової почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_6 в акті визначення та погодження меж земельної ділянки виконаний не самим позивачем, а іншою особою, а у мотивувальній частині рішення це не відображено, оскільки як встановлено судом першої інстанції, згоди та підпису ОСОБА_6 як члена садового товариства не потрібно для оформлення документації для приватизації земельної ділянки відповідачем ОСОБА_8

Інших доводів апеляційна скарга не містить, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апелянта щодо незаконності ухваленого рішення суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, а захисту підлягають лише порушені права, то за таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обовязок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Черкаської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, Садівниче товариство «Машинобудівник-82» про визнання частково недійсним рішення Черкаської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виключення відомостей з Державного земельного кадастру залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :