Справа № 372/3970/14 Головуючий у І інстанції Мостовий Р. П.
Провадження № 22-ц/780/636/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 29 23.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2014 року у справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 січня 2012 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 031887, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» державний номер НОМЕР_1.

28.07.2012 року по вул. Київська, 5 в м. Українка сталася ДТП за участю зазначеного автомобіля під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідачки ОСОБА_2, яку відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області від 07.08.2012 року визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Оскільки даний випадок є страховим за вищезазначеним договором страхування, то позивач 13.09.2012 року та 11.10.2012 року виплатив страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 80788, 30 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 була застрахована у ЗАТ "СК "ТАС", яка здійснила відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК «ПЗУ України» в межах ліміту відповідальності страховика - 50000 грн., при цьому не погашеною залишилась сума в розмірі 30788,30 грн.

Тому відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України відповідач зобов'язаний відшкодувати майнову шкоду у розмірі 30788,30 грн., що складає різницю між виплатами страхового відшкодування ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ЗАТ "Страхова компанія "ТАС".

Оскільки до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник ОСОБА_3 має до особи, відповідальної за завдані збитки, то просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 30788,30 грн. та судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки судом першої інстанції не враховано того факту, що до позовної заяви було додано акт виконаних робіт та те, що первинна довідка ДАІ не містить вичерпного переліку пошкоджень та не є підставою для розрахунку суми завданих пошкоджень, а підставою для розрахунку завданої шкоди є звіт про оцінку. Тобто, апелянт вважає, що він надав достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а суд упереджено, однобічно та неповно розглянув справу та прийняв неправомірне рішення, в той час як згідно наданих доказів, суд мав заволинити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд належним чином не встановив характер правовідносин сторін, зміст позовних вимог та правові норми, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вказана сума витрат на ремонт автомобіля була завищена та відповідачку не було викликано на проведення експертизи, а також відомості зазначені в звіті пошкодження автомобіля суттєво відмінні від первинної довідки ДАІ.

Однак, з такими висновками суду повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 28.07.2012 року по вул. Київська, 5 в м. Українка сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідачки ОСОБА_2

Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 07.08.2012 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Встановлено, що позивач виплатив власнику автомобіля Volkswagen Tiguan» страхове відшкодування в розмірі 80788,30 грн. згідно платіжних доручень № 5844 від 13.09.2012 року та № 14552 від 11.10.2012 року.

Як убачається з позовної заяви, між ОСОБА_2 та ЗАТ "СК "ТАС" укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого останній здійснив відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК «ПЗУ України» в межах ліміту відповідальності страховика - 50000 грн., при цьому не погашеною залишилась сума в розмірі 30788,30 грн.

З урахуванням наведеного, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 30788,90 грн.

За правилами ч. 1 ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України відповідачка зобов'язана відшкодувати позивачу майнову шкоду у розмірі 30788,30 грн., що складає різницю між виплатами страхового відшкодування ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ЗАТ "Страхова компанія "ТАС".

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, оскільки відповідачка всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів на спростування розміру позовних вимог, то суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що вказана сума витрат на ремонт автомобіля була завищена, а також відомості зазначені в звіті пошкодження автомобіля суттєво відмінні від первинної довідки ДАІ.

Також, безпідставними є висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що відповідачку не було викликано на проведення експертизи, оскільки зазначені обставини не є підставою для відмови в позові.

Крім того, всупереч ст. ст. 214-215 ЦПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не зазначив встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким, та всупереч ст. 212 ЦПК України не відобразив у рішенні результати оцінки доказів, не навівши мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Судовий збір у розмірі 461,82 грн. (307,88 грн. + 153,94 грн.) підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30788,30 грн. (тридцять тисяч сімсот вісімдесят вісім грн. 30 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" судовий збір у розмірі 461,82 грн. (чотириста шістдесят одну грн. 82 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді