Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» до відповідача фізичної особи ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення неустойки, розірвання договору поруки

Установив:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» звернулось до Суворовського районного суду міста Одеси із позовними вимогами » до відповідача фізичної особи ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення неустойки, розірвання договору поруки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на зміну істотних умов у порівнянні із тими, за яких укладались спірні правочини, на невиконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договором доручення від 25.07.2014р., внаслідок чого не був розірваний договір поруки від 06.12.2013р., укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії позов не визнав.

Третя особа ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов не визнав.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 03 грудня 2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (Відповідач2, Кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» (Позивач, Поручитель) укладено договір поруки №б/н (надалі договір поруки).

Статтею 1 передбачено, що: Основний договір 1 Договір про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL, укладений між Кредитором та Боржником 06 березня 2012 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії.

Основний договір 2 - Договір про відкриття кредитної лінії №27-Н/12/24/ЮО/KL, укладений між Кредитором та Боржником 06 березня 2012 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії.

Основний договір надалі за текстом цього договору Основний договір 1 та Основний договір 2 разом іменуються як «Основний договір».

Боржник - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай».

Пунктом 2.1. зазначено, що відповідальність Поручителя перед Кредитором включає: зобовязання, які були невиконані Боржником, та які передбачені основним договором 1, з урахуванням всіх змін і доповнень до нього, та зобовязання, які були невиконані Боржником, та які передбачені основним договором 2, з урахуванням всіх змін і доповнень до нього.

Відповідно до п.6.3 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в письмовій формі. Строк дії цього Договору до 03.03.2020р. включно, при цьому Договір припиняє свою дію достроково у випадку належного виконання Боржником, а також з інших підстав, передбачених законодавством України.

25.07.2014р. між ТОВ «ХЛІБСЕРВІС» (Довіритель) та ОСОБА_2 (Повірений) укладений договір доручення № б/н, за умовами якого Повірений зобов'язується вчинити від імені та за рахунок Довірителя, в термін до 31.12.2014р., певні юридичні дії по складенню та підписанню із ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.46, ) додаткової угоди до договору поруки від 03.12.2013р., який укладений між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС», про розірвання вказаного договору поруки у звязку з істотною зміною обставин.

Відповідно до п.4.1 договору доручення, договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом одного року з дати його підписання.

Отже, на момент із зверненням позивача до суду із позовними вимогами, обидва договори є дійсними, доказів розірвання чи припинення договорів в інший спосіб, учасниками судового процесу суду не надано, третя особа підтвердила той факт.

З огляду на вищевикладене, враховуючи суть спору та субєктний склад сторін, суд дійшов висновку про необхідність встановлення фактів взаємоповязаності вимог між собою, можливості їх розгляду в порядку цивільного судочинства та наявності чи відсутності вини відповідача ОСОБА_2 в тому, що договір поруки є нерозірваним до теперішнього часу.

Отже, в рамках даного позову, позивачем були заявлені позовні вимоги до відповідача ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про розірвання договору поруки від 03.12.2013р. у звязку із істотною зміною обставин.

Як вже встановлено судом вище, договір поруки, відповідно до наявних у справі документів, є нерозірваним.

В свою чергу, вирішення питання, чи наявні підстави для розірвання договору поруки, прямо впливає на ступінь відповідальності відповідача 1 по справі, фізичної особи, ОСОБА_2

Позивач наполягає на спільному розгляді даних вимог (як до фізичної, так і до юридичної особи).

Вирішення питання чи є договір поруки розірваним, а також, вирішення питання, чи, взагалі, є підстави для розірвання договору поруки з підстав зміни істотних умов, прямо впливає на права та обовязки фізичної особи ОСОБА_2, є основою для зясування була б вимога з боку ОСОБА_2 до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про розірвання договору поруки, на підставі договору доручення, законною та обґрунтованою, чи невиконання (неналежне виконання) умов договору доручення є порушенням прав позивача по справі. Тобто, суд зясовує не тільки субєктний склад учасників судового процесу (фізична особа, як один з відповідачів по справі), а й розглядає, чи взагалі такі вимоги є повязаними між собою.

Окрім того, всі заявлені у позові вимоги, доводяться одними й тими доказами по справі.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Рим, 4.XI.1950), кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону N 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Тобто, першою причиною обєднання всіх вимог в одне провадження є їх нерозривність та повязаність між собою, а їх окремий розгляд є неможливим. При цьому, одним з відповідачів по справі, є фізична особа без статусу субєкта підприємницької діяльності за даними спірними правовідносинами.

Враховуючи наведене, виходячи з аналізу ст. ст. 15, 16, ч. 2 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України, при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією з сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

За таких обставин, оскільки однією із сторін є фізична особа (не підприємець), а вимоги до відповідачів взаємопов'язані між собою, справа підлягає розгляду у суді загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Під час розгляду вимог про розірвання договору поруки, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.627 Цивільного кодексу України, укладення договорів здійснюється в Україні за принципом обопільної згоди учасників правочинів.

Як вказано вище, між позивачем та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» 03.12.2013р. укладений договір поруки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Спірні договір поруки укладався в забезпечення окремих двох договорів про відкриття кредитної лінії, про що вказано вище.

Разом з цим, в процесі дії договору поруки настали обставини, які не залежать від волі жодної із сторін за договором поруки. Тобто, настали обставини, що є підставами для розірвання вказаного договору поруки в передбаченому чинним законодавством порядку.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 652 Цивільного кодексу України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Тобто, учасники цивільних правовідносин за власним розсудом, вступають у договірні відносини, виходячи із певних обставин життя та господарювання, і тим самим вибирають ті чи інші засоби реалізації своїх інтересів, якими є суб'єктивні цивільні права та кореспондуючи їм обов'язків. У разі зміни цих обставин, що були наявними при укладенні договору, та погодженню його змісту, сторони правочину втрачають фактичну можливість реалізувати свої права за правочином в повному обсязі, отримати ту мету, задля якої з самого початку укладались такі правочини.

Насамперед, як вказано вище, розірвання договору можливо лише за наявності одночасно чотирьох обставин:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане:

Отже, настала істотна зміна обставин щодо двох Основних договорах, зобовязання за якими забезпечені договором поруки, (ведення жорстких бойових дій на сході України, в тому числі, в місті Донецьку; знаходження Боржника на території в зоні, непідконтрольній Україні).

Зокрема, з квітня 2014 року в Донецькій області почалися масові заворушення і заколоти, які супроводжувалися захватом адміністративних та приватних будівель, збройними сутичками, що призвели до загрози загибелі мирного населення та загальної дестабілізації ситуації. Внаслідок цього, Указом Президента України від 14.04.2014р. №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», розпочато проведення антитерористичної операції на сході України. За інформацією Служби безпеки України (лист від 13.06.2014 р. №33/2117) та Міністерства внутрішніх справ України (лист від 26.06.2014 р. №12/3-2428) з 07.04.2014р., відповідно до ст. 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», прийнято рішення про проведення антитерористичної операції на території, в тому числі, Донецької області. У проведенні антитерористичної операції, в установленому законодавством України порядку, задіяні сили (особливий склад, спеціалісти) і засоби (зброя, транспортні, спеціальні та інші матеріально-технічні засоби) субєктів боротьби з тероризмом. У ході проведення антитерористичної операції уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються чисельні кримінальні справи, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинені озброєними організованими злочинними угрупованнями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей. При цьому, в прес-релізі Національного банку України повідомляється, що 16.06.2014 р. група терористів захопила приміщення Управління Національного банку України в Донецькій області, у звязку з цим, для збереження життя й здоровя співробітників і клієнтів банку, ухвалено рішення евакуювати співробітників територіального підрозділу.

Враховуючи те, що на території Донецької області складається ситуація, яка унеможливлює роботу банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженої постановою Правління Національного банку України №435 від 22.07.2014 р., постановою Правління Національного банку України від 23.07.2014 р. №436 «Про створення робочої групи Національного банку України» запроваджено, починаючи з 24.07.2014р., надзвичайний режим роботи банківської системи в Донецькій області.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецької та Луганської областях», припинена діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області.

З 27.11.2014р. Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» зупинило приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, про що міститься оголошення на офіційному веб-сайті підприємства.

Протягом лютого серпня 2015 року в місті Мінську неодноразово відбувались зустрічі лідерів Європейських держав (Німеччина, Франція та інші), України та Росії, зустрічі тристоронньої Контактної групи з мирного врегулювання ситуації на сході України, був узгоджений комплекс додаткових заходів щодо виконання Мінських угод.

Проте, попри всі перемовини та угоди, протистояння переросло у масштабний воєнний конфлікт, який досі триває в Донецькій області та місті Донецьку (місцезнаходження основного боржника за основними зобовязаннями).

Таким чином, протягом 2014 року та по теперішній час істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладені Договору, тобто істотно змінилися умови економічного та політичного характеру, що спричинили масштабну кризу в Донбаському регіоні, погіршення фінансового стану як основного боржника, ТОВ «ТД «Золотий Урожай», так і фінансового стану позивача по справі ТОВ «ХЛІБСЕРВІС», з незалежних від них причин.

За інформацією Антитерористичного центру при Службі безпеки України, станом на поточну дату, Донецька область контролюється терористами, заходи проведення антитерористичної операції тривають.

Відповідно до статті 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» акти тероризму є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які є надзвичайні та невідворотні, що обєктивно унеможливлюють виконання обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Отже, як докази в їх сукупності, судом, окрім іншого, враховані й висновки ОСОБА_4 України №4833/05-5.4 від 02.07.2015р. та №4816/05-5.4 від 02.07.2015р. щодо унеможливлення виконання зобовязань, передбачених умовами договорів про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL та №27-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012р., укладених між ТОВ «ТД «Золотий Урожай» та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», у звязку з впливом форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: актами тероризму на території Донецької області, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення терміну їх дії встановити неможливо. Відповідно до висновків ОСОБА_4 України №4833/05-5.4 від 02.07.2015р. та №4816/05-5.4 від 02.07.2015р., ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними та невідворотними, їх дію неможливо передбачити чи уникнути за звичайних обставин при усій турботливості та обачливості зобовязальної сторони, якою є ТОВ «ТД «Золотий Урожай», вони обєктивно впливають на виконання обовязків, передбачених договорами про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL та №27-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012р., та унеможливлюють їх виконання.

Терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, для подолання яких направлене проведення антитерористичної операції, зокрема в Донецькій області, перешкоджають веденню виробничої, комерційної, господарської, адміністративно-фінансової діяльності ТОВ «ТД «Золотий Урожай» та ТОВ «ХЛІБСЕРВІС», що виразилось у зниженні, а подекуди, й припиненні виробництва хліба та хлібобулочних виробів, що є предметом діяльності останніх.

Означені обставини ніяким чином не могли бути передбачені, під час укладення договору поруки, ані позивачем по справі, ані ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Спірний договір укладений в 2013 році. Позивач гарантував виконання зобовязань за Основними договорами 1-2 лише при наявності певних економічних, політичних та інших умов, які в період 2014-2015р.р. істотно змінились.

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися:

Нажаль, ані позивач по справі, ані ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» жодними діями не можуть вплинути на процеси, що стались в Донбасі (в Донецьку), якщо вже цього не можуть зробити на міжнародному рівні керівники іноземних держав та представники міжнародних захисних організацій. Всі учасники даного процесу фактично стали заручниками виниклої ситуації та не могли прогнозувати, передбачати, запобігти політичних та бойових протистоянь.

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору:

Зацікавленою стороною по справі є позивач, який розраховував на належне виконання Боржниками своїх зобовязань за Основними договорами 1-2, який отримав фінансові гарантії та відповідні фінансові звіти означених осіб, який під час укладення вказаного договору поруки розцінював Боржника як платоспроможну особу. Аналогічного висновку щодо платоспроможності вказаної особи був зроблений й з боку ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», оскільки саме ця особа видавала кредитні кошти. В подальшому, за наслідками зміни істотних обставин, що фактично є незалежними від будь-яких дій учасників спірних правовідносин, Боржник втратив можливість проводити розрахунки як в безготівковому, так і в готівковому форматі. З незалежних від учасників правовідносин причин, на даний час, відсутня можливість здійснення будь-яких розрахункових операцій на території місцезнаходження Боржників. Означене ускладнюється й тим, що під час укладення договорів , як забезпечувальних заходів, в разі понесення витрат за такими договорами застави, поруки та іпотеки, позивач міг розраховувати й на відшкодування таких витрат, проте, у звязку із зміною обставин, й стала відсутньою можливість вчинити певні дії як в добровільному, так і в примусовому порядку.

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе зацікавлена сторона:

За домовленістю сторін та відповідно до приписів чинного законодавства України, жодна із сторін договору поруки не несе ризик зміни обставин, що виражається в окупації території іноземною державою чи озброєний воєнізований конфлікт в будь-якому регіоні, відсутність банківської розрахункової системи на певних територіях, будування нових кордонів чи ліній перетину (спеціального режиму пропуску, зведення блокпостів тощо) з регіону в регіон та інше.

Тобто, всі, без виключень, чотири пункти, вказані в ст.652 Цивільного кодексу України, що є підставою для розірвання договору в судовому порядку.

Відповідно до ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Також, у липні 2014 року позивач уклав з відповідачем фізичною особою ОСОБА_2 договір доручення та доручив останньому вчинити юридичні дії з розірвання договору поруки. Однак це доручення відповідачем ОСОБА_2 не було виконане.

Таким чином, позовні вимоги про розірвання договору поруки є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, позовними вимогами позивача до ОСОБА_2 є стягнення неустойки в сумі 50 000,00грн.

Як вже вказано вище, ОСОБА_2 зобов'язався вчинити від імені та за рахунок ТОВ «ХЛІБСЕРВІС», в термін до 31.12.2014р., певні юридичні дії по складенню та підписанню із ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.46, ) додаткової угоди до договору поруки від 03.12.2013р., який укладений між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ТОВ «ХЛІБСЕРВІС», про розірвання вказаного договору поруки у звязку з істотною зміною обставин.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 1001 Цивільного кодексу України передбачено, що договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів вчинення відповідних дій у встановлений договором доручення термін до матеріалів справи учасниками судового процесу не надано. Відповідач1 ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечив, проте обґрунтованих пояснень по суті спору не надав, чи виконаний ним договір у встановлені терміни та згідно умов договору доручення не повідомив та не спростував факт невиконання умов договору відповідними доказами. 29.01.2015р. позивач звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про виконання умов договору, яка отримана останнім. Проте, вимога позивача залишена без відповіді та без задоволення.

Таким чином, на час розгляду спору по суті, умови договору доручення є невиконаними і іншого учасниками судового процесу не доведено.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.3.1 договору доручення, у разі невиконання або неналежного виконання дій, передбачених п. 1.1. цього Договору, що сталось з вини Повіреного, останній відповідає перед Довірителем шляхом сплати на користь Довірителя неустойки у сумі 50 000,00грн.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст.550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

За наведених вище обставин, вбачається, що у позивача виникло право на стягнення неустойки з відповідача1 ОСОБА_2, у звязку із чим позовні вимоги про стягнення неустойки в сумі 50 000,00грн. є обґрунтованими.

З огляду на представлені докази, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення неустойки доведеними позивачем та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 527, 530, 546, 549, 550, 553, 610, 611, 651, 652, 1000, 1001 Цивільного кодексу України, 1-10, 15, 16, 26, 27, 31, 34, 57-60, 88, 215, 216, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» до відповідача фізичної особи ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий Урожай» про стягнення неустойки, розірвання договору поруки задовольнити .

Розірвати договір поруки б/н від 03.12.2013р., укладений між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.46, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» (83005, м.Донецьк, вул. Куприна, 62, );

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» (83005, м.Донецьк, вул. Куприна, 62, ) неустойку у сумі 50 000,00 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Виключити з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис № 15164717 який значиться на підставі договору поруки б/н від 03.12.2013 року, укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю « Хлібсервіс»( 83005 місто Донецьк, вулиця Куприна,62 код ЄДРПОУ 3183293) та ОСОБА_3 акціонерним товариством « Дочірній банк Сбербанку Росії»( код ЄДРПОУ 2959784).

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» (83005, м.Донецьк, вул. Куприна, 62, ) судовий збір у сумі 500,00 грн. (пятсот гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.46, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ХЛІБСЕРВІС» (83005, м.Донецьк, вул. Куприна, 62, ) судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд міста Одеса шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя