Справа № 464/2950/14 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/2077/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бакуса В.Я.,Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника ОСОБА_2 та державного виконавця Скочипець А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 24 березня 2014 року у справі за поданням державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ Скочипець А.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, -

встановила:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2014 року задоволено подання державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ Скочипця А.Р. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2, оскаржив таку в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала є незаконною та постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи. Зокрема, звертає увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції при постановленні зазначеної ухвали, помилкового, на його думку, прийшов до висновку, що ОСОБА_3 є керівником ТзОВ «Аверс-К», оскільки останній звільнився з посади керівника цього товариства 26.09.2006 року, згідно наказу №42 від цієї ж дати. Окрім того, зазначає, що працюючи керівником ТзОВ «Аверс-К» стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_6 не працювала в цьому товаристві. Вважає, що довідки Головного управління статистики у Львівській області від 03.02.2014 року №20-09/235 та Інформаційно-ресурсного центру від 26.02.2014 року взяті до уваги судом першої інстанції без належного дослідження та оцінки, оскільки згідно таких ОСОБА_3 є керівником ТзОВ «ЛАББ «Аверс-К», що не є тотожним товариством ТзОВ «Аверс-К», оскільки це окремі юридичні особи, а відомості про правонаступництво таких у матеріалах справи відсутні. Відсутні відомості і про зміну найменування чи реорганізацію цих товариств. Доказів зміни боржника у зобов'язанні також в матеріалах справи, наданих державним виконавцем немає. Відтак, вважає, що державним виконавцем безпідставно проводились виконавчі дії стосовно ТзОВ «ЛАББ «Аверс-К», яке не є стороною виконавчого провадження. Вказує, що відсутні у матеріалах справи і будь-які докази наявності заборгованості ОСОБА_3 перед стягувачем - ОСОБА_6

Зважаючи на вищевикладене, вважає, що його довірителя безпідставно обмежили у праві виїзду за межі України та просить суд оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця (а.с.34-38).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 на обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу державного виконавця Скочипець А.Р.,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 р.) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Як передбачено п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" , громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту у випадку, якщо він ухиляється відвиконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п.18 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа №2-1953/09 виданого 25 січня 2010 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ТзОВ «Аверс-К» на користь ОСОБА_6 заборгованості по заробітній платі в розмірі 3470грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 3342,93грн., компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 542,80грн.; виконавчого листа №2-2137/09 виданого 25 січня 2010 року Сихівським районним судом м.Львова про зобов'язання ТзОВ «Аверс-К» видати ОСОБА_6 довідку про нараховану та виплачену заробітну плату за період з грудня 2007 року по 08 квітня 2009 року з вказаних сум виплаченої та заборгованої заробітної плати.

На виконання вищезазначених виконавчих документів 25 січня 2014 державним виконавцем винесено відповідні постанови про відкриття виконавчих проваджень, яку скеровано сторонам для відома та виконання.

Задовольняючи заявуподання державного виконавця суд виходив із того, що ОСОБА_3 є керівником юридичної особи - боржника ТзОВ «Аверс-К», яке не виконує своїх боргових зобов'язань щодо погашення боргу та ухиляється від виконання цього обов'язку. Вказує на те, що на неодноразові виклики до державного виконавця Ростовцев І.В., як керівник боржника ТзОВ «Аверс-К», не з'являвся, постанова про привід боржника через органи внутрішніх справ не виконана.

Однак з такою позицією суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Зокрема суд не звернув увагу на те, що згідно довідки Головного управління статистики у Львівській області від 03.02.2014 року №20-09/235 та довідки інформаційно-ресурсного центру від 26.02.2014 року ОСОБА_3 значиться керівником не ТзОВ «Аверс-К», а іншого підприємства - ТзОВ «ЛАББ «Аверс-К». Однак це підприємство не визнано боржником у виконавчому провадженні ВП №41703509 за виконавчими листами №2-1953/09 та №2-2137/09 (а.с.8,9).

В наданих матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які дані про те, що у вказаному виконавчому проваджені відбулась заміна боржника з ТзОВ «Аверс-К» на ТзОВ «ЛАББ «Аверс-К», як і відсутні відомості і про зміну найменування ТзОВ «Аверс-К» на ТзОВ «ЛАББ «Аверс-К» чи реорганізацію цих товариств.

Окрім того, з наданої представником апелянта належно завіреної копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_3 звільнений з ТзОВ «Аверс-К» 26 вересня 2006 року та в подальші роки на це підприємство не працевлаштовувався. З грудня 2012 року працює помічником-консультантом народного депутата України (а.с.41).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що на час внесення до суду подання головним держаним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ Скочипець А.Р. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України та прийняття судом рішення за цим поданням останній був керівником ТзОВ «Аверс-К».

Жодних особистих боргових зобов'язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 згідно матеріалів виконавчого провадження не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для тимчасового обмеження права ОСОБА_3 на виїзд за межі України.

З наведених мотивів оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ Скочипець А.Р. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.303, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, п.6 ч.1 ст. 314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2014 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання головного держаного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ Скочипець А.Р. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бакус В.Я.

Бойко С.М.