Справа № 163/231/15-ц
Провадження № 2/163/74/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свій позов мотивує тим, що у спільній сумісній власності сторін знаходиться легковий автомобіль марки "Mercedes-Benz E200", реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 1996 року випуску, набутий за час перебування їх у шлюбі. Відповідач 28.03.2013 року без його згоди продала вказаний автомобіль та здійснила перереєстрацію на нового власника. Згодом, перереєструвавши знову ж на себе, 07.11.2013 року, повторно продала вказаний автомобіль без його згоди та перереєструвала на іншого власника. Ринкова вартість автомобіля станом на 2014 рік становила 76 233 гривні, тому позивач вважає, що йому були заподіяна майнова шкода у розмірі 38 117 гривень. Посилаючись на ст.ст 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 38 117 гривень майнової шкоди, а також враховуючи, що йому було завдано моральних страждань, пов'язаних з неможливістю використовувати автомобіль в роботі, просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду, яку він оцінює в 12 000 гривень.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що будь-якої шкоди ОСОБА_1 завдано не було, так як безпосередньо останнім, без згоди ОСОБА_3, було продано автомобіль марки "Mercedes-Benz E200", номер кузова НОМЕР_2, 1996 року випуску, сірого кольору, який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згодом, новий власник, ОСОБА_5, в добровільному порядку повернув вказаний автомобіль ОСОБА_3, яка в подальшому знову зареєструвала його на себе.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, дійшов до наступного.

Як на підстави позову, позивач посилається на положення ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2000 року по 17 серпня 2010 року, під час якого придбали рухоме майно - автомобіль марки "Mercedes-Benz E200", номер кузова НОМЕР_2, 1996 року випуску, сірого кольору. Право власності оформлено на ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Сторонами не оспорювалося, що дане майно є спільним майном подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 ЦК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах родини чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу майна подружжя, дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та застосування до даних правовідносин положень ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України є безпідставним. Вартість проданого автомобіля повинно бути врахована при поділі майна подружжя за наявності для цього підстав при розгляді відповідних позовних вимог, а не шляхом стягнення частини вартості цього майна як відшкодування шкоди або збитків.

Відповідно до ст.10,11 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи у межах заявлених позовних вимог та не має права змінити підстави позову самостійно.

Вказані вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.