Справа № 433/2142/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н ОВ И В :

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначеним позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач є власником квартири № 2 у багатоквартирному будинку № 10 по вул. Пролетарська у смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області. Відповідачка мешкає у цьому ж будинку. Позивач вказує, що земельна ділянка, а саме прибудинкова територія, належить до державного житлового фонду, і не перебуває в користуванні чи власності окремих громадян. Предметом позову є усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, як вказує позивач через самовільне, протягом тривалого часу більше 10 років, утримання водоплаваючих птахів, качок близько 50 штук, співвласницею будинку, відповідачкою по справі ОСОБА_2, що порушує на думку позивача його права як мешканця цього будинку повноцінно користуватися прибудинковою та дворовою територією, а також права на безпечне для життя і здоровя довкілля. Позивач вказує, що після того, як ОСОБА_2М розпочала утримання качок, зявився стійкий сморід, багнюка та велика кількість мух, а тому відкрити вікно для провітрювання квартири не можливо, так як всі ці зловонні аромати та мухи потрапляють у квартиру. Відходи життєдіяльності організму качок ніколи не вивозяться, що і спричиняє виділення неприємного запаху та приносить незручності жителям прилеглих квартир та будинків, що розташовані поруч, зокрема позивачу та його родині. Позивач вказує, що мешканці позбавляються права на свіже повітря не лише біля своєї квартири, а також у власних будинках, які знаходяться поруч, бо доводиться тримати кватирки увесь час зачиненими, аби вонюче повітря та шум не потрапляли до їхніх помешкань. У звязку з вищенаведеним, мешканці будинку, зокрема позивач та його родина, як вказує останній взагалі позбавлені права на безпечний і вільний відпочинок. Також позивач вказує про те, що своєю присутністю, 4 метри від вікна спальні, собака відповідачки створює нестерпні умови для проживання в квартирі, де він мешкає зі своєю сімєю, так як в квартирі постійно відчувається стійкий запах тварини, сморід, гавкання. Присутність собаки змушує позивача нервувати. Позивач вказує, що проведені бесіди комісією у складі заступника голови Троїцької селищної ради ОСОБА_3,юриста Шеремета С.Ю. та дільничних міліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 профілактичного характеру про недопустимість порушення законодавства України та необхідності дотримуватися правил благоустрою не мали жодних наслідків. У добровільному порядку відповідачка вимоги про недопущення зазначених вище порушень, не бажає розглядати. Позивач вважає, що такі дії відповідачки грубо порушують чинне законодавство та його права на користування прибудинковою територію. Вважає, що відповідачка ОСОБА_2 порушує його та його сімї право на належні умови проживання у багатоквартирному будинку та право на повагу до приватного життя, діями відповідачки на думку позивача порушені засади добросусідства. Вказує, що поведінка відповідачки також негативно вплинули на його емоційний стан, що змушує його відчувати почуття беззахисності від протиправних дій відповідачки, змушує його та його сімю протягом тривалого часу проживати в умовах поширення неприємних запахів, несвіжого повітря, що створює загрозу для безпечного епідеміологічного стану. Позивач змушений постійно відстоювати свої права шляхом звернення в різні інстанції, а це, в свою чергу, на його думку, порушило звичайний уклад його життя,та завдало моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 5000 гривень. Таким чином, позивач просить суд зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територєю, яка є територією загального користування, а саме: прибрати качок та собаку із зазначеної території; заборонити утримувати на прибудинковій території загального користування свійських тварин, птахів та собак; демонтувати за власний рахунок собачу будку та загородку із металевої сітки, де утримувалися качки; привести земельну ділянку прибудинкової території у належний санітарний стан за рахунок відповідача; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 гривень та 243 гривні 60 копійок судових витрат у вигляді сплаченого судового збору; зобовязати відповідача дотримуватись правил добросусідства.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав. Наголошує, що у письмовому запереченні відповідачка визнає, що на земельній ділянці, користувачем якої вона являється, нею вирощується птиця, качки, та утримується собака. Цим вона підтверджує той факт, що качки та собака утримуються на прибудинковій території багатоквартирного будинку. Вважає, що посилання відповідачки на ст.ст.4-6 ЗУ «Про утримання тварин» є необґрунтованими, оскільки у вказаному законі жодним чином не згадується про прибудинкову територію багатоквартирного будинку, яка є місцем загального користування, при цьому власникам домашніх тварин згідно даного закону дозволяється утримувати цих тварин на території або у приміщенні, що не належить власнику тварин на правах власності за умов письмової згоди власника території або приміщення. У листі селищного голови за № 688 від 24 липня 2015 року значиться, що Троїцькою селищною радою дозвіл на утримання тварин на прибудинковій території загального користування, розташованої за адресою по вул. Пролетарській, № 10 у смт. Троїцьке, ОСОБА_2 не надавався. У письмовому запереченні відповідачка стверджує, що собака та качки утримуються в господарському приміщенні та їх вигул здійснюється на території закритою огорожею. Звертає увагу суду на те, що ці твердження повністю суперечать та спростовуються Правилами благоустрою території селища Троїцьке, де зазначено, що для утримання свійських тварин допускається влаштування господарських будівель тільки на території приватних садиб, при умові виконання вимог, викладених у ДБН 360-92. При цьому, не дозволяється утримувати собак та домашньої птиці в місцях загального користування. Позивач стверджує, що відповідачка утримує і вигулює курей і качок де їй заманеться, і жодних правил ніколи не дотримувалася, на зауваження не реагує. Відповідачка постійно провокує сварки та скандали, внаслідок чого виникають конфліктні ситуації, навмисно створює позивачу та його родині психологічний дискомфорт. Позивач вважає, що ОСОБА_2 порушує його та його сімї право на належні умови проживання у багатоквартирному будинку та право на повагу до приватного життя, оскільки утримання качок та собаки під вікнами на прибудинковій території спричиняють безліч негативних наслідків. Вказує, що такі дії відповідачки призводять до порушення його права приватної власності на прибудинкову територію, та до порушення його права спільної сумісної власності на місця загального користування. Завдяки діям відповідачки житлові умови його родини значно погіршилися. Він змушений постійно відстоювати свої права шляхом звернення в різні інстанції, а це, свою чергу, порушило звичайний уклад його життя. Просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Вказала, що є власником квартири № 5 в житловому будинку № 10 по вул. Пролетарській смт. Троїцьке Луганської області. Вказує, що земельна ділянка, яка складає прибудинкову територію, є земельною ділянкою загального користування всіх мешканців даного житлового будинку, які мають рівні права на використання даної земельної ділянки. Вказує, що нею дійсно на вказаній земельній ділянці до серпня 2015 року утримувалися качки, але на цей час, крім собаки, нічого на даній земельній ділянці вона не утримує. Вважає, що чинне законодавство не забороняє розташування на прибудинковій території розміщення свійських тварин. Зазначає, що собака утримується, а качки утримувалися в господарському приміщенні, яке належить їй, і вигул здійснюється на території, що закрита огорожею. Нею систематично здійснювався контроль за утриманням качок, не допускався безконтрольний їх вигул та здійснювалося своєчасне прибирання території вигулу з метою видалення екскрементів. Відповідачка вказує, що тварини не розташовувалися в місці загального користування та не перешкоджали використанню елементів благоустрою у вигляді доріг, газону, тощо. Доводи позивача про те, що вона порушує санітарні норми та правила при утриманні качок, на думку відповідачки є надуманими позивачем та не відповідають фактичним обставинам. Вказує, що вона жодного разу не притягувалася до відповідальності контролюючими органами з цих питань, їй не вручалося жодних приписів як з боку санітарно-епідеміологічної служби, так і з боку ветеринарної служби. Враховуючи той факт, що будь-яких правопорушень на думку відповідачки вона при утриманні тварин не допускала, то відповідно і моральної шкоди позивачу не завдала. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що працює спеціалістом І категорії Троїцької селищної ради Луганської області, їй відомо, що ОСОБА_1 звернувся до селищної ради з відповідною заявою про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, в результаті чого було створено комісію, яка виїхала на місце події для обстеження відповідної земельної ділянки та склала акт про наявність порушень з боку ОСОБА_2 у користуванні прибудинковою територією, а саме там були присутні качки, в наслідок чого відносно ОСОБА_2 було винесено припис про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Далі, було складено матеріал про адміністративне правопорушення, який було розглянуто на засіданні комісії та винесено ОСОБА_2 попередження.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що працює спеціалістом І категорії Троїцької селищної ради Луганської області, ним було здійснено виїзд на місце події, було проведено огляд прибудинкової території, на якій було виявлено залишки життєдіяльності качок, металеву огорожу та собаку, яка була привязана поряд з будкою.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що працює спеціалістом-юрисконсультом Троїцької селищної ради Луганської області, ним було здійснено виїзд у складі комісії на місце події, було здійснено огляд, складено акт про наявність собаки на прибудинковій території, наявність огорожі для качок та відходів життєдіяльності качок, що й було зафіксовано в акті.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що працює заступником голови селищної ради з питань діяльності виконавчих органів Троїцької селищної ради Луганської області, ним було здійснено виїзд у складі комісії на місце події, було здійснено огляд, складено акт про наявність собаки на прибудинковій території, огорожі та відходів життєдіяльності качок. Дозвіл ОСОБА_2 на тримання собаки та качок на прибудинковій території, зведення огорожі, не надавався.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового засідання, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови № 1 адміністративної комісії Троїцької селищної ради Луганської області від 27 липня 2015 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП за порушення правил користування житловими будинками і жилим приміщенням. У судовому засіданні було встановлено, що підставою для винесення зазначеної постанови стало утримання ОСОБА_2 на прибудинковій території за місцем мешкання качок та собаки. Вказане також підтверджується листом Троїцького РВ ГУ МВС України в Луганській області № 68/4417 від 17 липня 2015 року.

Також, Троїцьким районним судом Луганської області було доручено Троїцькій селищній раді Луганської області створити комісію та провести огляд прибудинкової території за місцем мешкання позивача та відповідача на дотримання норм санітарії. Згідно акту огляду прибудинкової території кв. № 2 та кв. № 5 у багатоквартирному будинку № 10 по вул. Успішній (Пролетарській) смт. Троїцьке «на відстані приблизно 20 метрів від суміжної стіни квартир № 2 та № 5 знаходиться одноповерхова господарська будівля з фасадного боку обнесена металевою сіткою на відстані близько 2 метрів. Сіткою огороджена земельна ділянка площею близько 35 кв.м. На огородженій земельній ділянці відсутній травяний покров. Присутній незначний шар біологічних залишків утримання птахів. Наявності домашніх птахів у господарському приміщенні та прилеглій території не встановлено. Смороду, багнюки, комах не зафіксовано. На момент роботи комісії виявлено факт наявності собаки на привязі біля ганку квартири № 5.

Також судом було встановлено, що позивач неодноразово звертався в офіційні органи з приводу порушення відповідачем правил користування прибудинковою територією.

При цьому, суд не приймає до уваги фото та відео зйомку позивача на підставі ст.ст. 58, 59 ЦПК України, так як їх було отримано з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 1,3 ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до вимог ч. 4 цієї ж статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відтак, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач самовільно, без отримання на таке будівництво дозволу співвласника ОСОБА_1 встановила загородку з металевої сітки для утримання качок та собачу будку, чим утворила перешкоду позивачу у користуванні земельною ділянкою, яка являється прибудинковою територією.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка являється прибудинковою територією та демонтувати за власний рахунок собачу будку та загородку із металевої сітки, де утримувалися качки.

Що стосується позовних вимог в частині зобовязання відповідача дотримуватися правил добросусідства, прибрати качок та собаку із зазначеної території, заборони утримувати на прибудинковій території загального користування свійських тварин, птахів та собак, а також приведення за власний рахунок земельної ділянки прибудинкової території у належний санітарний стан, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Із пояснень учасників судового засідання, а також акту огляду прибудинкової території кв. № 2 та кв. № 5 у багатоквартирному будинку № 10 по вул. Успішній (Пролетарській) смт. Троїцьке, було встановлено, що на відстані приблизно 20 метрів від суміжної стіни квартир № 2 та № 5 знаходиться одноповерхова господарська будівля з фасадного боку обнесена металевою сіткою на відстані близько 2 метрів. Сіткою огороджена земельна ділянка площею близько 35 кв.м. На огородженій земельній ділянці відсутній травяний покров. Присутній незначний шар біологічних залишків утримання птахів. Наявності домашніх птахів у господарському приміщенні та прилеглій території не встановлено. Смороду, багнюки, комах не зафіксовано. На момент роботи комісії виявлено факт наявності собаки на привязі біля ганку квартири № 5.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Між тим, як встановлено матеріалами справи, позивач позбавлений права вільно користуватися земельною ділянкою у вигляді прибудинкової території, що фактично знаходиться у спільному користуванні з відповідачем, що виражено у тому, що відповідач утримує на ній собаку, раніше утримувала качок, з порушенням правил санітарної безпеки, що призвело до наявності на подвірї залишків життєдіяльності качок.

При цьому, відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» № 2807 від 06 вересня 2005 року прибудинкові території є обєктом благоустрою, території загального користування. Тобто дворова територія будинку сторін по справі відноситься до обєктів благоустрою. А згідно зі ст.16 цього Закону на обєктах благоустрою забороняється самовільно утримувати водоплаваючих птахів та собак.

Відповідно до п. «е» ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобовязані дотримуватися правил добросусідства та обмежень повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст.103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ст.104 ЗК України).

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Зазначені обставини та норми чинного законодавства свідчать про той факт, що відповідач своїми діями перешкоджає позивачу вільно та в повному обсязі користуватися своєю власністю, а тому у відповідності до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України такі порушені права підлягають судовому захисту. Таким чином, суд вважає за необхідне у даній частині задовольнити позовні вимоги частково, зобовязавши відповідача дотримуватися правил добросусідства, прибрати собаку із зазначеної території, окрім качок, оскільки їх наявність на прибудинковій території не встановлена належними на те доказами, заборонивши утримувати на прибудинковій території загального користування свійських тварин, птахів та собак, а також зобовязавши відповідача привести за власний рахунок земельної ділянки прибудинкової території у належний санітарний стан.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з розясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень не є обґрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.

Однак, суд вважає, що протиправними діями відповідача, які полягали у порушенні права позивача на належні умови проживання у багатоквартирному будинку та право на повагу до приватного життя, права приватної власності на прибудинкову територію, та до порушення його права спільної сумісної власності на місця загального користування. Позивач був змушений постійно відстоювати свої права шляхом звернення в різні інстанції, а це, в свою чергу, порушило звичайний уклад його життя, в результаті чого позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, перебуванні у постійному стані стресу, емоційних переживань, що впливає на стан його здоровя.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України визначені види судових витрат, які складаються з судового збору, та у тому числі і з витрат на правову допомогу.

Як убачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Таким чином, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23, 316, 317, 321, 376, 386, 1167 ЦК України, 42, 103, 152 ЗК України, керуючись ст.ст.10,11,33,57-60, 79,88, 151-152, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 дотримуватися правил добросусідства та усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією, яка є територію загального користування за адресою: АДРЕСА_1 та квартира № 5, а саме:

-прибрати собаку з зазначеної території;

-заборонити утримувати на прибудинковій території загального користування свійських тварин, птахів та собак;

-демонтувати за власний рахунок собачу будку та загородку із металевої сітки, де утримувалися качки;

-привести за власний рахунок земельну ділянку прибудинкової території у належний санітарний стан.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень та 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок сплачених останнім судових витрат у вигляді судового збору.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя