АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6387/2015 Головуючий у першій інстанції - Фролова І.В.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Шебуєвої В.А., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2015 відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що висновок суду про те, що даний позов не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач є місцевим органом виконавчої влади, то спори, які виникають у цих правовідносинах, підлягають розгляду за правилами КАС України.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2015 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просить скасувати розпорядження відповідача № 58 від 05.02.2010 «Про надання жилих приміщень та вирішення деяких питань, що стосуються службових жилих приміщень» в частині надання жилих приміщень ОСОБА_3, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вказаним розпорядженням йому та членам його сім'ї було надано лише дві кімнати, в той час як за законом він має право на одержання трьох кімнат (перебуває на квартирному обліку, порядок забезпечення житлом - першочерговий, категорія обліку - сім'ї, що виховують дітей-інвалідів).

У відповідності ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 21 Постанови № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

У пункті 24 вищевказаної Постанови також роз'яснено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, з огляду на зміст і правові підстави заявлених вимог, а також враховуючи відсутність публічно-правових відносин між позивачем і відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про те, що дана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Отже, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді