№ 556/326/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015 року. смт.Володимирець

Володимирецькийрайонний суд Рівненськоїобласті в складі:

головуючого судді Закревського Л.В.

при секретарі Басик Г.Т.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

В заяві вказала, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного проживання з відповідачем в них народилася донька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ніде не працює, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачці тяжко утримувати дитину власними силами.

Тому просить стягнути з відповідача на утримання дитини на її користь аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 гривень, на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також пояснила, що шлюб між нею та відповідачем не розірвано, проживають з чоловіком разом ведуть спільне господарство та разом утримують дитину. Зазначала, що підставою звернення до суду було те, щоб, отримувати від держави виплату допомоги на дитину.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явився заявлені вимоги визнав в повному обсязі згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 гривень, на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Підтвердив, що проживають з позивачкою разом, ведуть спільне господарство та разом утримують дитину.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що з 25.02.2003 року, позивачка ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 25.02.2003 року.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_2 є батьком: доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученим до справи свідоцтвом про народження.

Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує стан здоров′я та матеріальне становище дитини, стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення.

Також оглянуті в судовому засіданні матеріали справи не містять інформації про те, що позивачка та відповідач проживають окремо та не підтримують сімейних відносин.

Суд при вирішенні розглядуваного позову керується також тим, що за законом обов'язок утримувати дітей покладається на обох батьків. Заявлений позивачкою розмір аліментів - по 20 грн., щомісячно на дитину, суд визнає надто мізерним, таким, що не відповідає суті утримання дітей батьками. Відповідач, будучи працездатною особою, має докладати необхідних зусиль для відшуковування джерел надання утримання дитині, мінімальна межа якого не суперечитиме засадам розумності, добросовісності та моральним засадам суспільства (ст.7 ч.9 СК). Очевидно, що невиконання батьком обов'язку по утриманню дитини (при тому, що особа за станом здоров'я та віком є працездатною) викликає осуд і з позицій суспільної моралі. Практично, внаслідок задоволення такого позову, ОСОБА_2 необґрунтовано отримав би підставу для уникнення обов'язку по утриманню дитини.

Як видно, подання даного позову ОСОБА_1 мотивується не тим, що батько неспроможний належно утримувати дитину, а спрямоване на штучне створення можливості отримувати державну допомогу згідно із п.8 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме.

За таких обставин у позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В.Закревський