Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1447/15 Головуючий у 1 інстанції: Ширіна С.А.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем 24 листопада 2004 року був укладений кредитний договір № ZPE0GK50330134, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 8200, 00 доларів США на термін до 24 листопада 2014 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 07 травня 2014 року має заборгованість в сумі 6931,37 доларів США, що за курсом НБУ складає 80750 грн. 46 коп. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3232,88 доларів США, еквівалентно 37663,05 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1574,76 доларів США, що еквівалентно 18345,95 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1012,28 доларів США, що еквівалентно 11793,06 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року в сумі 1 111,45 доларів США, що еквівалентно 12 948,39 грн.

Посилаючись на ці обставини, просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 80 750,46 грн. та судові витрати в розмірі 918,56 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 80 750 грн. 46 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3 232,88 доларів США, еквівалентно 37 663,05 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1 574,76 доларів США, що еквівалентно 18 345,95 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1 012,28 доларів США, що еквівалентно 11 793,06 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року в сумі 1 111,45 доларів США, що еквівалентно 12 948,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВААТБАНК» судові витрати в розмірі 807 грн. 50 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, заперечення представника позивача Якушева С.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як установлено судом, 24 листопада 2004 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ZPE0GK50330134, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8 200, 00 доларів США на термін до 24 листопада 2014 року та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 10-11).

Однак ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за цим кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 07 травня 2014 року має заборгованість в сумі 6 931,37 доларів США, що за курсом НБУ складає 80 750 грн. 46 коп. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3 232,88 доларів США, еквівалентно 37 663,05 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1 574,76 доларів США, що еквівалентно 18 345,95 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі ,28 доларів США, що еквівалентно 11793,06 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року в сумі 1 111,45 доларів США, що еквівалентно 12 948,39 грн.(а.с. 4, 61-62, 92-96, 97)

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду про сплив строку позовної давності за вимогами позивача необґрунтовані.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

З наданого позивачем розрахунку та руху по оплаті ОСОБА_2 кредиту за зазначеним кредитним договором вбачається, що нею здійснювалася оплата кредиту не щомісяця, проте систематично, в тому числі із частковим погашенням боргу, і останній платіж вона здійснила в квітні 2014 року (а.с. 61-62, 63-66). Таким чином, суд дійшов до правильного висновку про те, що строк позовної давності за вимогами позивача не сплив.

Доводи апелянта щодо не доведеності розміру заборгованості, спростовуються розрахунками банку заборгованості за договором № ZPE0GK50330134, укладеним між сторонами, які додані до уточненої позовної заяви (а.с. 92-96, 97).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Доказів того, що в цих розрахунках не враховані сплачені нею платежі, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду апелянтом не надано.

Доводи апелянта про неправильність нарахування пені в іноземній валюті необґрунтовані.

За умовами п.4.1 кредитного договору при порушення позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу(а.с. 11).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Сторонами не оспорюється правомірність укладення сторонами кредитного договору в іноземній валюті (наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями) і у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Таким чином, оскільки нарахування неустойки є однією з умов зобов'язання кредитного договору в іноземній валюті, нарахування пені в іноземній валюті не суперечить вимогам закону.

Доводи апелянта про неправильність висновків суду про дострокового стягнення кредиту, оскільки позивач порушив умови договору та не направив вимогу щодо дострокове повернення кредиту, не спростовують висновків суду.

У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України банк вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Позовна заява у цьому разі є повідомленням щодо дострокового стягнення кредиту.

За таких обставин, суд дійшов до правильного висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом.

З огляду на зазначене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: