РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17412/15-ц

пр. № 2/759/6996/15

07 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем 04 вересня 1999 року зареєстрували шлюб, від якого мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час спільного проживання, відповідач зловживав спиртними напоями, мав залежність від азартних ігор, зраджував, не приймав участі у розвитку та вихованні доньки, постійно вчиняв сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам доньки. У зв'язку з цим, у вересні 2015 року вона припинила фактично шлюбні стосунки з відповідачем і перестала вести спільне господарство.

Спільне майно поділили добровільно.

Відповідач згоден розірвати шлюб.

На підставі наведеного, позивачка звернулась до суду з даним позовом, який просить задовольнити.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд розірвати шлюб.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій повідомив, що він просить розглянути справу про розірвання шлюбу без його участі, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу погоджується. Крім того, матеріальні чи будь-які інші претензії один до одного відсутні (заява відповідача від 21 жовтня 2015 року; справажність підпису ОСОБА_2 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М., заяву зареєстровано в реєстрі за №3767).

Вислухавши пояснення позивачки, з урахуванням заяви відповідача та визнання останнім позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову, зважаючи на наступне.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході судового розгляду встановлено, що 04 вересня 1999 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено відповідний актовий запис за №1453. Після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища - «ОСОБА_1» та «ОСОБА_2» (а.с.4 - копія Свідоцтва про одруження).

В шлюбі у сторін народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5 - копія Свідоцтва про народження дитини).

В судовому засіданні позивачка суду пояснила, що вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом, не ведуть спільного господарства, а тому збереження шлюбу стало неможливим, крім того, взаєморозуміння і почуття любові між ними втрачено.

Відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнав.

Як встановлено в ході розгляду справи, визання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, вислухавши пояснення позивачки, з урахуванням заяви відповідача, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки відносини, що склалися між подружжям, носять стійкий характер, а шлюб між сторонами фактично розпався. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а сам шлюб носить формальний характер, у зв'язку з чим підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 57- 60, 174, 208-209, 212 - 215, 218, 292-294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04 вересня 1999 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис за №1453,- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без змін.

Після набрання рішенням суду законної сили, копію рішення надіслати до Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, до виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.