Справа № 591/6977/15-ц
Провадження № 2/591/2641/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Бурда Б.В.
при секретарі - Терещенко М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 01.10.2013 року він передав у борг відповідачу гроші в сумі 626000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 01.10.2014 року та сплачувати щомісячно відсотки за користування позикою в сумі 144 % річних. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, відсотки не сплачував, а після завершення строку дії договору не повернув позику. Вважає, що відповідач, якій прострочив виконання грошового зобовязання, має повернути борг з урахуванням 3% річних та інфляційних збитків. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 626000 доларів заборгованості з повернення позики, 1 727 760 доларів США відсотків за користування позикою за період з 01.10.2013 року по 01.09.2015 року, інфляційні збитки в розмірі 1 193 381,36 доларів США, 3 % річних за період з жовтня 2013 року по 01.09.2015 року в розмірі 106 414,24 доларів США., а всього 3 653 555,60 доларів США боргу, а також понесені по справі судові витрати.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.
Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У звязку з неявкою відповідача та зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази подані сторонами та оглянувши в судовому засіданні оригінали договору та розписки, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
01 жовтня 2013 року відповідач отримав від позивача за договором позики 626000 доларів США, які зобовязався повернути до 01 жовтня 2014 року. За умовами договору відповідач, також мав щомісячно сплачувати позивачу відсотки за користування позикою в розмірі 144 % річних у період користування позикою та до 01.10.2014 року. Взяті на себе зобовязання відповідач у належний спосіб не виконав, відсотки позивачу не сплачував та не повернув борг після закінчення строку дії договору . Вказані висновки суду підтверджуються копією договору та розписки (а.с. 8,9), оригінали яких знаходяться у позивача й були досліджені судом у судовому засіданні.
Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобовязання підлягає виконанню в гривні (крім випадків визначених законом), а в разі визначення зобовязання у іноземній валюті сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної іноземної валюти.
Правовою позицією висловленої у справі у справі № 6-79 цс 14 визначено «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу.
За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобовязання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобовязання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.
Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.
Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.»
Слід зазначити, що норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків не ґрунтується на законі.
Посилання позивача на те, що відповідач має сплатити відсотки в розмірі 144% річних за весь період з 01.10.2013 року по 01.09.2015 року не заслуговують на увагу, оскільки договором позики визначений обовязок відповідача сплачувати відсотки в такому розмірі у період з 01.10.2013 року по 01.10.2014 року. У звязку з чим, починаючи з 02.10.2015 року наступає прострочення відповідача з повернення позики у період якого відповідач на вимогу позивача має сплатити 3% річних як це визначено ст. 625 ЦК України. В той же час, 3 % річних (відповідальність визначена ст. 625 ЦК України) за прострочення зобовязання з щомісячної сплати відсотків визначених договором відповідач має сплатити позивачу за весь період прострочення щомісячних платежів.
Таким чином, на час розгляду справи у суді загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним договором складає 1 584 496,05 доларів США, що в перерахунку на гривню за офіційним курсом НБУ (станом на 09.12.2015 року 22,91 грн. за 1 долар США) становить 36 300 667,27 грн.
Правовідносини, що склалися між сторонами у звязку з передачею грошей відповідають умовам договору позики. Дані правовідносини врегульовані ст. ст. 23, 526, 527, 530, 532, 533, 545, 610, 611, 625, 1046-1050 ЦК України.
Враховуючи викладене та виходячи з того, що зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 36 300 667,27 грн. Підстав для задоволення позову в іншій частині у суду не має. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім на сплату судового збору, судові витрати в сумі 6090 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533, 545, 610, 611, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36 300 667,27 грн. боргу та 6090 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може подати до Зарічного районного суду м. Суми заяву про його перегляд.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

суддя