Справа № 139/105/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 березня 2015 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

представника позивача Брицького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитиний договір № 6411, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 103 500 гривень, строком на 10 років зі сплатою 16% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 08 жовтня 2017 року. В забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором 09 жовтня 2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Кредитні кошти були надані позичальнику 12 жовтня 2007 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язувався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами у сумі 862 гривні 50 копійок, сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди та штрафні санкції. Відповідач своє зобов`язання належним чином не виконував та, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання, щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним боргом ОСОБА_2 сплатив Банку всього 77 387 гривень.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 серпня 2012 року, яке набрало законної сили 24 серпня 2012 року, стягнуто із ОСОБА_2 прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 45 103 гривні 34 копійки, в т.ч. 27588 гривень 67 копійок - прострочений основний борг, 10813 гривень 12 копійок - прострочені проценти, 6701 гривня 55 копійок - пеня за простроченими основним боргом та процентами. Коштів в органи ДВС на виконання виконавчого листа за таким судовим рішенням не надходило.

Разом з тим, позичальник продовжує ухилятись від виконання своїх договірних зобов'язань щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, у зв'язку з чим Банк звернувся до суду з вимогою про дострокове солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитом, що станом на 09 січня 2015 року складає 118 098 гривень 81 копійка, в тому числі: основний борг - 56062 гривні 50 копійок, проценти за користування кредитними коштами - 35727 гривень 77 копійок, пеня за простроченим основним боргом і процентами - 26308 гривень 54 копійки.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитним договором у сумі 16500 гривень 81 копійка та 3 % річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 4686 гривень 49 копійок.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позовній заяві, а також пояснив, щ, починаючи із 05 серпня 2011 року відповідач припинив сплату кредиту та відсотків за кредитним договором № 6411 від 09 жовтня 2007 року. Не виконується реально рішення суду від 13 серпня 2012 року про стягнення простроченої заборгованості. 26 грудня 2014 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлялись вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та повне погашення кредитної заборгованості, які залишились без належного реагування. Керуючись п. 3.4 Кредитного договору, ставить вимогу про дострокове повернення суми кредиту в цілому, інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат по сплаті судового збору і витрат на оплату оголошення про виклик відповідачів у пресі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання, призначене на 23 лютого 2015 року не з'явилися, судові повістки повернулись з відміткою, що адресати за зазначеною адресою не проживають (а.с. 87, 88).

У друге судове засідання відповідачі викликались через оголошення в газеті «Вінничина» № 18 від 06 березня 2015 року (а.с. 80).

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6411 від (а.с. 6-8).

Відповідно до змін до Статуту відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а.с. 58), тип Банку змінено на Публічне акціонерне товариство«Державний ощадний банк України».

Отже, позивач та відповідач ОСОБА_2 перебувають у договірних правовідносинах.

Предметом договору є кредит в сумі 103 тисячі 500 гривень, які відповідач ОСОБА_2 отримав одноразово з кредитного рахунку № 2203 в ВАТ «Ощадбанк» готівкою або шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, або іншого одержувача коштів, зазначеного у розрахункових документах позичальника протягом 5-ти робочих днів з моменту виконання позичальником умов зазначених у п. 1.4 Договору.

Сторони погодилися з тим, що зобов'язання банку надати кредит виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов:

· сплати позичальником комісійної винагороди на надання кредиту в розмірі 150 гривень протягом одного робочого дня з моменту підписання договору.

· укладення в забезпечення виконання зобов'язань за Договором договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Видатковим касовим ордером від 12 жовтня 2007 року (а.с. 13) стверджується, що Банк повністю виконав свої зобов'язання за договором та перерахував ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 103 тисячі 500 гривень.

Відповідно до п. 1. 5 Договору Позичальник ОСОБА_2 зобов'язувався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 862 гривні 50 копійок, сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 31 жовтня 2007 року та здійснити останній платіж в рахунок погашення кредиту не пізніше 08 жовтня 2017 року (а.с. 6-8).

Пунктами 4.3.1, 4.3.2 Кредитного договору передбачено, що позичальник ОСОБА_2 зобов'язувався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за договором, повернути кредит у сумі 103 тисячі 500 гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені Договором, а у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по договору, сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, визначених Договором.

Позичальник отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості, зворотності та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання, щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.

Заочним рішенням Мурованокуриловецького районного суду № 216/584/1213 від 13 серпня 2012 року, яке набрало чинності 24 серпня 2012 року (а.с.18-19), стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 6411 від 09.10.2007 року в сумі 45103 гривні 34 копійки в т.ч. 27588 гривень 67 копійок - прострочений основний борг, 10813 гривень 12 копійок - прострочені проценти, 6701 гривня 55 копійок - пеня за простроченими основним боргом та процентами.

Як слідує із пояснень представника позивача, виконавчий лист, виписаний на підставі рішення суду, перебуває на виконанні у відділі ДВС Мурованокуриловецького РУЮ, однак коштів на його виконання не надходить.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 21-24) доведено, що відповідач - позичальник ОСОБА_2 - не виконував свої зобов`язання по кредитному договору. Останнє погашення кредиту відповідач здійснив 05 серпня 2011 року у сумі 2 тисячі гривень.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України, Банк - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового стягнення суми кредиту та /або сплати інших грошових зобов'язань за цим договором.

Таке ж право позивача передбачено і п. 3.4. Кредитного договору, відповідно до якого Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за Договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання будь-яких зобов'язань за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, належних до сплати комісійних винагород та інших платежів за цим договором на один календарний місяць.

Із цього розрахунку (а.с. 21-24), а також графіка погашення кредиту (а.с. 9-10) слідує, що станом на 09 січня 2015 року ОСОБА_2 має перед Банком заборгованість по основному боргу в сумі 56062 гривні 50 копійок (103500 гривень сума кредиту - 19848 гривень 83 копійки суми кредиту, сплаченої Позичальником добровільно, - 27588 гривень 67 копійок стягнутої з Позичальником заборгованості за рішенням суду від 13.08.2012 року = 56062 гривні 50 копійок).

Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки.

Пунктом 1.6.1, 1.6.4 Кредитного Договору передбачено, що сплата процентів, нарахованих банком на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється у валюті кредиту до 30-31 числа кожного місяця, починаючи з дня отримання кредиту по останній день місяця, в якому отримано кредит, всі наступні місяці користування кредитом з 01 числа по останнє число місяця шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата процентів за користування кредитом повинна здійснитись не пізніше 08 жовтня 2017 року.

Розрахунком заборгованості (а.с. 21-24) та таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с. 9-10) доведено, що ОСОБА_2 допустив заборгованість по процентах за користування кредитом станом на 09 січня 2015 року в сумі 35727 гривень 77 копійок (102258 гривень 16 копійок нарахованих процентів за весь час дії кредитного договору - 55717 гривень 27 копійок процентів, сплачених Позичальником добровільно, - 10813 гривень 12 копійок заборгованих процентів, стягнутих судовим рішенням = 35727 гривень 77 копійок), а тому вимога Банку про стягнення такої заборгованості підлягає беззаперечному задоволенню.

У разі порушення боржником зобов'язання, боржник повинен передати кредиторові грошову суму - неустойку (ст. 549 ЦК України). Відповідно до норм цивільного законодавства: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.2 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмрі 0,04 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 21-24) станом на 09 січня 2015 року позивачу нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 26 308 гривень 54 копійки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК).

З аналізу вказаної норми Закону, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, вбачається, що у разі прострочення сплати поточного платежу за кредитом у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України незалежно від закінчення строку дії договору або його розірвання.

Із розрахунку заборгованості наданого банком (а.с. 21-24) слідує, що ОСОБА_2 прострочив платежі з оплати основного боргу, процентів, пені та має значну заборгованість, яка завдає збитків Банку. За таких обставин позивач посить стягнути з відповідачів солідарно інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитним договором в сумі 16 500 гривень 81 копійка та 3 % річних від прострочених сум заборгованості - 4 686 гривень 49 копійок.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Для визначення індексу інфляції за будь - який період необхідно помісячні індекси, що складають певний період, перемножити між собою.

Як слідує із розрахунку сум інфляційних втрат (а.с. 25-27) індекс інфляції за період з 06 березня 2007 року по 09 січня 2015 року за рахунками позивача № НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5 становить 16 500 гривень 81 копійка 7632, 75 + 8694, 95 + 173, 11 = 16 500, 81 грн.).

Три проценти річних від прострочених сум заборгованості за кредитом відповідно до розрахунку здійсненого Банком № НОМЕР_6, НОМЕР_4 та № НОМЕР_7 (а.с. 27-31) складає - 4 686 гривень 49 копійок (2244, 92+2101,39+340,18).

У Правовій позиції № 113 цс14 Верховного Суду України вказується, що за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

З урахуванням наведеного вище, обставини, що Позичальник тривалий час не здійснює сплату обов'язкових платежів за кредитним договором, що завдає втрат для Банку, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості та 3 % річних у розмірі 21 187 гривень 30 копійок підлягає до повного задоволення.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитни договором № 6411 від 09 жовтня 2007 року, цього ж числа між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язувався відповідати перед Кредитором солідарно і у повному обсязі за своєчсне та повне виконання ОСОБА_2 зобов'язання за договором кредиту № 6411 від 09.10.2007 року (а.с. 14-15). Оригінал договору поруки № 76 від 09 жовтня 2007 року було оглянуто в судовому засіданні 18 березня 2015 року.

Відповідно до змін до Статуту відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а.с. 58), тип Банку змінено на Публічне акціонерне товариство«Державний ощадний банк України».

Отже, позивач та відповідач ОСОБА_3 перебувають у договірних правовідносинах.

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1, 3.2 Договору поруки, у разі порушення ОСОБА_2 виконання зобов'язання за кредитним договором поручитель відповідає перед банком у тому, ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед банком до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

З огляду на положення ч. 2 ст. 554 ЦК, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Беручи до уваги додатковий характер зобов'язання поручителя, кредитор має право вимагати стягнення з поручителя процентів у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, забезпеченого порукою, на основі ч. 2 ст. 625 ЦК до фактичного погашення боргу.

Банк 26 грудня 2014 року (а.с. 32-35) направляв позичальнику та поручителю вимоги із проханням протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги погасити заборгованість перед банком, та попередженням, що в іншому випадку буде вжито заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України (примусове стягнення заборгованості).

Рекомендовані листи із вимогами про погашення заборгованості не були вручені відповідачам у зв'язку з відсутністю їх за місцем проживання та закінченням терміну зберігання (а.с. 33, 35).

Пунктом 8.4 Кредитного договору (а.с.8) передбачено обов'язок сторін повідомляти одна одну про зміни адреси, місця проживання, номерів телефонів та про інші зміни, які здатні вплинути на реалізацію Договору та виконання зобов'язань по ньому. Пунктом 6.1 Договору поруки (а.с. 15) передбачено, що сторона вважатиметься належним чином повідомленою у випадку надіслання рекомендованого листа стороні на вказану нею адресу.

Таким чином грошові вимоги позивача є законними, обґрунтованими вимогами цивільного законодавства та умовами кредитного договору та Договору поруки. Враховуючи вищевикладене, принципів цивільного процесу про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, суд приходить до висновку про повне задоволення заявленої позовної вимоги.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (п. 6 ч. 2 ст. 79 ЦПК України).

При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1392 гривні 86 копійок судового збору (а.с. 1), а також 360 гривень було сплачено 27 лютого 2015 року за друк оголошення про виклик відповідача (а.с. 83). Отже, з відповідачів на користь позивача належить до стягнення 1752 гривні 86 копійок (1392 гривні 86 копійок судового збору + 360 гривень витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача).

Керуючись договором № 6411 від 09 жовтня 2007 року, договором поруки № 76 від 09 жовтня 2007 року, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 543, 549-552, 554, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 224, 226, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_8, виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 17 грудня 2001 року, ід. № НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_9 виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 17 грудня 2001 року, ід. № НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 71, код 09302607, МФО 302076, п/р № 37396905 в ОПЕРВ філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк») заборгованість за кредитним договором № 6411 від 09 жовтня 2007 року станом на 09 січня 2015 року в сумі 118098 (сто вісімнадцять тисяч дев'яносто вісім) гривень 81 копійку, в тому числі: 56062 гривні 50 копійок - основний борг, 35727 гривень 77 копійок - проценти за користування кредитними коштами, 26308 гривень 54 копійки - пеня за простроченим основним боргом та відсотками.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_8, виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 17 грудня 2001 року, ід. № НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_9 виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 17 грудня 2001 року, ід. № НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (21050, м. Вінниця вул. Соборна, 71, код 09302607, МФО 302076, п/р № 37396905 в ОПЕРВ філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк») інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитним договором № 6411 від 09 жовтня 2007 року в розмірі 16500 (шістнадцять тисяч п'ятсот) гривень 81 копійка та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором № 6411 від 09 жовтня 2007 року в розмірі 4686 (чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) гривень 49 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_8, виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 17 грудня 2001 року, ід. № НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_9 виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 17 грудня 2001 року, ід. № НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (21050, м. Вінниця вул. Соборна, 71, код 09302607, МФО 302076, п/р № 37396905 в ОПЕРВ філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк») судові витрати в рівних частках по 876 (вісімсот сімдесят шість) гривень 43 копійки з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ___________