У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Леванчук А.О., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 збитків (упущеної вигоди) у сумі 53 726 грн 45 коп. та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості 8 215 доларів США, починаючи з 18 червня 2005 року по 5 червня 2014 року у загальному розмірі 78 966 грн 74 коп.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_2 4 149 грн 35 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості за прострочку виконання рішення суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року рішення районного суду в частині незадоволення позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про їх часткове задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4 513 грн 57 коп. інфляційних втрат за порушення грошового зобов'язання та 129 грн 95 коп. судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про часткове скасування ухвалених у справі судових рішень, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ОСОБА_3, у поданій до суду касаційній скарзі, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 46 103 грн 90 коп., суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що права позивача несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання, яке було присуджено в національній валюті порушені відповідачем і підлягають захисту в межах трьохрічного строку позовної давності (ст. ст. 258, 267 ЦК України), перебіг якого починається з часу невиконання рішення суду і виникнення у зв'язку з цим права на пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У той же час є обґрунтованим висновок апеляційного суду щодо стягнення інфляційних втрат у межах позовної давності у сумі 4 513 грн 57 коп.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційних скаргах, були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум.

Додані до скарг матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ: А.О. Леванчук