АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/871/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/789/1449/15 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борщівського районного суду від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа служба у справах дітей Борщівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 третя особа служба у справах дітей Борщівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, обгрунтувавши сої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не надає дитині матеріальної допомоги. Крім того, з додатково поданих обгрунтувань до позовних вимог ОСОБА_2 добавила, що 12.05.2012 року ОСОБА_1 вдома в присутності їхньої дочки, побив її, через що вона була змушена звернутися за медичною допомогою. З приводу цього ОСОБА_1 Борщівським РВ УМВС було винесено офіційне застереження про недопустимість вчинення ним протиправних дій відносно ОСОБА_2, а також було дано розписку про недопустимість продовження в майбутньому таких дій. Після цього випадку ОСОБА_2 стверджує, що донька ОСОБА_3 стала насторожено відноситись до всіх сторонніх людей та боїться вийти з дому самостійно, не бажає відвідувати садок. ОСОБА_2 змушена була звернутися за медичною допомогою для дочки до дитячого психолога, в якого дитина на даний час перебуває на обліку. Рішенням Борщівського районного суду від 12 жовтня 2015 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа служба у справах дітей Борщівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Відповідача ОСОБА_1 попереджено про необхідність змінити своє ставлення до виховання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовільнити її позовні вимоги і позбавити батьківських прав ОСОБА_1, відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, народженої 19.02.2010 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити оскільки не вбачає підстав позбавляти його батьківських прав. Заслухавши ОСОБА_1, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає. Так, відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України підчас розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, правильно встановив обставини справи, з'ясував характер правовідносин сторін та норми права, які їх регулюють та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України . Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, суд першої інстанції виходив насамперед з того, що це є крайнім заходом, а також за відсутності доказів ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як він ґрунтується на обставинах справах, доказах, які надані сторонами, та відповідає нормам матеріального права. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, у рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не було надано переконливих доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав. Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що вона не перешкоджала рідному батьку ОСОБА_1 бачитися з дочкою ОСОБА_4 є не вірними, так як в матеріалах справи (а.с.6) знаходиться відповідь від Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області на звернення ОСОБА_1, яким за результатами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_2 недозволяє бачитися з їхньою спільною дочкою ОСОБА_4 ОСОБА_1, тому що на її думку такі зустрічі не йдуть дитині на користь. При цьому вказала, що дозволить бачитися з дочкою ОСОБА_1 лише за умови, що такі зустрічі підуть дитині на користь. Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано всі обставини справи та належним чином надано правову оцінку, щодо можливих підстав позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 Так, відповідно до ч.1.ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні не надано та не встановлено того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків чи нехтуваннями ними по відношенню до дитини. Прицьому, судом першої інстанції враховано, що згідно довідки відділу державної виконавчої служби Борщівсього районного управління юстиції станом на 08.10.2015 року погашено заборгованість по аліментах на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 погашена в повному обсязі, чого сама ОСОБА_2 не заперечує, однак відмовилася від їх отримання. Крім того, у висновку органу опіки та піклування Борщівської районної державної адміністрації від 30 вересня 2015 року за № 01-1671/2-38, вбачається за доцільність відмовити у позовних вимогах ОСОБА_2, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, стосовно їхньої малолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Разом з тим, судом першої інстанції правильно встановлено недостатній рівень виконання батьком ОСОБА_1 своїх обовязків по відношенню до дитини, а тому його попереджено про необхідність зміни ставлення до виконання своїх батьківських обовязків, що відповідає роз'ясненню наведеному в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Прицьому, суд першої інстанції правомірно врахував позитивну характеристику ОСОБА_1 та відсутність скарг чи заяв на його поведінку до виконавчого комітету сільської ради і прийняв правомірне рішення про необґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Доводи апелянта ОСОБА_2, які також наведені в позові, були детально розглянуті судом першої інстанції та повно, всебічно і об'єктивно перевірені доказами, наданими сторонами по справі, а тому не спростовують висновків суду. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке змін чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскарженена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6