Справа № 478/1626/15-ц Провадження № 2/478/381/2015
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Ломазі Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма імені Шевченко» про визнання договорів оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В :

02.10.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма імені Шевченко» про розірвання договорів оренди землі, в якому зазначила, що 12 лютого та 26 вересня 2012 року між нею та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма імені Шевченко» було укладено два договори оренди земельних ділянок площею 8,0425 га та 8,38 га строком на 49,5 років кожен. Зазначила, що ці договори укладено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме посилалась на те, що відсутність в договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі» , а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Вказала, що в обох договорах оренди землі у вступній частині зазначено два орендаря ОСОБА_4 та ПСП «Агрофірма імені Шевченко», а у реквізитах договорів зазначено тільки одного орендаря ОСОБА_4 та мається печатка другого орендаря ПСП «Агрофірма імені Шевченко».В пункті 3 Договору оренди землі від 12 лютого 2012 року зазначена нормативна оцінка земельної ділянки, яка становить 123403,2 грн., в той час як згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01 січня 2012 року складала 132508,88 грн. В пункті 3 Договору оренди землі від 26 вересня 2012 року зазначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка становить 123403,2 грн., в той час як згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01 січня 2012 року складала 132508,88 грн.. Також вказала, що згідно діючого закону, під час складання договору оренди землі орендна плата не може бути меншою від 3%. За договором від 12 лютого 2012 року необхідно було нараховувати та виплачувати суму орендної плати у розмірі 3975,27 грн., а нараховувалося 3702,1 грн.. Звідси, різниця у розмірі 273,17 грн. менше встановленої норми. З часу укладання договору відбулася інфляція 21,2 %, яка складає суму 57,91 грн. Тобто, згідно договору від 12 лютого 2012 року не враховувався щорічно розмір орендної плати 331,08 грн. на загальну суму 993,24 грн. Аналогічний розрахунок позивач провела за договором від 26 вересня 2012 року. Разом за двома договорами орендної плати їй щорічно не нараховувалася сума 1986,48 грн. Крім того, позивач зазначила, що в обох договорах оренди землі відсутні істотні умови щодо передачі землі в заставу та внесення її до статутного фонду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав і зазначив, що 12.03.2012 року та 26.10.2012 року між позивачкою та ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» на 49,5 років були укладені договори оренди земельних ділянок кадастрові номери №:02:000:0017 та №:02:000:0024, загальною площею 8.0425 га., та 8.38га., які зареєстровано відділом держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області за номерами 00555, 01130. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» та п.43 Договору оренди землі договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Отже у відповідності до вищевказаних вимог укладені у письмовій формі договори пройшли відповідну державну реєстрацію, сторони договорів мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було спрямоване на укладення договору оренди, протягом строку дії договору оренди він виконувався належним чином і сторони не ставили питання про визнання його недійсним чи розірвання. Відповідно до п. 9 вищевказаних договорів оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 100 тис. та 50 тис. гривень за весь термін оренди. Згідно відомостей про отримання орендної плати позивачем 30.03.2012 року орендна плата отримана в грошовому виразі за весь час оренди двох земельних ділянок в сумі 150 тис. грн. Передача земельних ділянок від орендодавця орендарю відбулась за актом приймання передачі, що відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про оренду землі». Отже, зміст вищевказаних договорів оренди землі не суперечить діючому законодавству, зокрема ст. 203, 215 ЦК України та ст.15 Закону України «Про оренду землі», сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, що підтверджується виконанням умов договору сторонами на протязі трьох років. Посилання позивача на те, що вона не знала про існування вищевказаних договорів оренди землі не узгоджується з його діями щодо отримання нею орендної плати за весь час оренди земельних ділянок, про що позивачем не оспорюється в позові . Крім цього, 23.10.2015 року керівництвом ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» на адресу позивача поштою для ознайомлення і укладення у відповідності до вимог ст.30 Закону України «Про оренду землі» та п. 36 Договорів оренди землі укладених між позивачкою та ПСП «Агрофірма ім. Шевченко», зареєстрованих за №00555 від 12.03.2012 року та за №01130 від 26.10.2012 року, були направлені додаткові угоди про внесення змін і доповнень до вищевказаних договорів.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

В силу ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, тобто відносини сторін повинні регулюватись Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України ( 2755-17 ).

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №256045 ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 січня 2011 року, зареєстрованого за №24 є власником земельної ділянки площею 8,0425 гектарів у межах згідно з планом на території Миколаївської області, Казанківського району, Троїцько-Сафонівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №095409 ОСОБА_3 на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 17.12.2004 року №871-р є власником земельної ділянки площею 8,38 гектарів у межах згідно з планом в межах території Троїцько-Сафонівської сільської ради, Казанківського району, Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Між ОСОБА_3 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма імені Шевченко» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 8,0425 га зареєстрований за №00555 від 12.03.2012 року на 49,5 років.

Також між ОСОБА_3 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма імені Шевченко» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 8,38 га зареєстрований за№01130 від 26.10.2012 року на 49,5 років.

Твердження позивача про те, що в обох договорах оренди землі у вступній частині зазначено два орендаря ОСОБА_4 та ПСП «Агрофірма імені Шевченко», а у реквізитах договорів зазначено тільки одного орендаря ОСОБА_4 та мається печатка другого орендаря ПСП «Агрофірма імені Шевченко» спростовується тим, що у наданому відповідачем до суду Статуті Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма імені Шевченко», зареєстрованого 27.04.2015 року, реєстраційний №4000140 в п.2.1 зазначено, що засновником і власником Підприємства є ОСОБА_4. В п.9.1 зазначено, що управління діяльністю підприємства здійснюється директором підприємства, яким є засновник підприємства або призначеним засновником директором, з яким укладається контракт. Директор підприємства самостійно вирішує всі питання поточної діяльності підприємства і перспективи його розвитку. П.9.2 містить положення, що директор підприємства організує всю виробничо-господарську діяльність, несе повну відповідальність за прибутковість цієї діяльності, діє від імені підприємства, представляє підприємство без довіреності в усіх підприємствах, організаціях, установах і здійснює зв'язок з іншими юридичними особами і громадянами, укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банку розрахункові та інші рахунки підприємства, визначає напрямки використання прибутку, має право брати кредити в установах банківської системи, видавати майнові гарантії, забезпечені майном підприємства.

Твердження позивача про те, що в обох договорах оренди землі відсутні істотні умови щодо передачі землі в заставу та внесення її до статутного фонду спростовується тим, що у наданих відповідачем та відділом Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області до суду оригіналів примірників договорів оренди землі, зареєстрованих 12.03.2012 року та 26.10.2012 року, укладених між ОСОБА_3 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма імені Шевченко» на 49,5 років, в п. 19. договорів міститься положення про те, що право оренди земельної ділянки не підлягає передачі у заставу та внесення до статутного фонду.

Крім того, надані позивачем до суду копії примірників договорів оренди землі не мають доказів їх походження, ніким не прошиті, ніким не завірені та не проставлені печаткою та не відповідають змісту оригіналів примірників, наданих до суду відповідачем та відділом Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області.

Відповідно до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_3 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма імені Шевченко» на 49,5 років, зареєстрованого 26.10.2012 року у відділі Держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області наданого до суду відділом Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області і відповідачем видно, що в п. 9 цього договору вказано, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі пятдесят тисяч гривень за весь термін оренди.

Відповідно до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_3 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма імені Шевченко» на 49,5 років, зареєстрованого 12.03.2012 року у відділі Держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області наданого до суду відділом Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області і відповідачем видно, що в п. 9 цього договору вказано, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі сто тисяч гривень за весь термін оренди.

Відповідно до довідки про грошову оцінку, підписаної завідуючою сектором землеустрою, моніторингу, охорони, оцінки та ринку земель ОСОБА_5, що міститься в прошитих і проставлених печаткою матеріалах договору оренди землі наданого до суду відповідачем, вартість земельної ділянки площею 8,0425 становить 123403,20 грн.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку, підписаної головним спеціалістом відділу Держкомзему у Казанківському районі ОСОБА_6, що міститься в в прошитих і проставлених печаткою матеріалах договору оренди землі наданого до суду відповідачем вартість земельної ділянки площею 8,38 га становить 123403,9 грн.

Тому ця ціна і була зазначена відповідачем в цих договорах під час їх укладання, оскільки довідку про грошову оцінку і витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі було видано йому відділом Держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області.

Відповідно до п. 9 вищевказаних договорів оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 100 тис. та 50 тис. гривень за весь термін оренди. Згідно відомостей про отримання орендної плати позивачем орендна плата отримана в грошовому виразі за весь час оренди двох земельних ділянок в сумі 150 тис. грн., про що позивачем в позові не оспорюється. Передача земельних ділянок від орендодавця орендарю відбулась за актом приймання передачі, що відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності істотних умов в цих договорах зазначених в позовних вимогах спростовуються п. 9 договорів, в яких захначено форма і розмір разової виплати орендної плати.

Крім цього, 23.10.2015 року керівництвом ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» на адресу позивача поштою для ознайомлення і укладення у відповідності до вимог ст.30 Закону України «Про ренду землі» та п. 36 Договорів оренди землі укладених між позивачкою та ПСП « Агрофірма ім. Шевченко», зареєстрованих за №00555 від 12.03.2012 року та за №01130від 26.10.2012 року, були направлені додаткові угоди про внесення змін і доповнень до вищевказаних договорів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтвердив факт отриманння позивачем додаткової угоди про внесення змін до цих договорів оренди , що свідчить про небажання позивачки захистити свої права, а свідчить про намір незаконно забрати землю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки зміст вищевказаних договорів оренди землі не суперечить діючому законодавству, зокрема ст. 203, 215 ЦК України та ст.15 Закону України «Про оренду землі», сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі під час їх укладанні.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-2015, 218 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма імені Шевченко» про визнання договорів оренди землі недійсним відмовити.

Судові витрати понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

На рішення може бути подана апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :