Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Висоцької В.С., Остапчука Д.О.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Летичівської селищної ради Хмельницької області про визнання недійсним рішень, договору купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні майном та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 грудня 1998 року він став переможцем прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна - будови бетонно-змішувального вузла загальною площею 245,7 кв. м, в тому числі приміщення механічного цеху площею 71,7 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1. Право власності на вказане майно позивач набув на підставі постанови Житомирського апеляційного господарського суду від 09 грудня 2010 року. Проте, рішенням Летичівської селищної ради Хмельницької області від 02 листопада 2005 року частину земельної ділянки розміром 80 кв. м, на якій розташована вказана будівля, передано ОСОБА_4 у приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, іншу частину земельної ділянки площею 253 кв. м надано йому в оренду для обслуговування індивідуального гаража. Рішенням селищної ради від 23 листопада 2005 року за № 190 ОСОБА_4 було надано дозвіл на будівництво гаража. На підставі рішення Летичівської селищної ради Хмельницької області від 14 липня 2006 року земельну ділянку площею 253 кв. м продано ОСОБА_4 і 02 листопада 2006 року йому виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 333 кв. м. Зазначені рішення селищної ради є неправомірними, оскільки на момент отримання ОСОБА_4 дозволу на будівництво гаража він був збудований і має спільну стіну та спільний дах з бетонно-змішувальним вузлом. Приймаючи рішення про розпорядження вказаною земельною ділянкою, яка знаходиться за межами смт Летичів, Летичівська селищна рада перевищила свої повноваження, що свідчить про незаконність прийнятих рішень. Оскільки Летичівська селищна рада Хмельницької області не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, тому державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 02 листопада 2006 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки є недійсними. Крім того, просив зобов'язати відповідача повернути належне позивачу майно на загальну суму 27 840 грн., яке знаходилось в приміщенні механічного цеху.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 лютого 2006 року на приміщення гаража загальною площею 69,1 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_4 Летичівською селищною радою Хмельницької області. Визнано неправомірними та скасовано рішення 19 сесії Летичівської селищної ради Хмельницької області ХХІV скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її гр. ОСОБА_4» від 02 листопада 2005 року № 11 та рішення третьої сесії Летичівської селищної ради Хмельницької області V скликання «Про продаж земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4.» від 14 липня 2006 року № 8. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 253 кв. м для обслуговування гаража, яка знаходиться по АДРЕСА_1 за 1720 грн., укладеного 10 жовтня 2006 року між Летичівською селищною радою Хмельницької області в особі селищного голови ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідченого нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області Паціюк О.А., реєстровий № 2200. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,033 га, розташовану по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_4 Летичівською селищною радою Хмельницької області. Витребувано на користь ОСОБА_3 з незаконного володіння ОСОБА_4 приміщення механічного цеху площею 71,7 кв. м та зобов'язано останнього звільнити зазначене приміщення. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути належне ОСОБА_3 майно: металевий виріб для опалення приміщення з трубою (2500 грн.), двигун напівукомплектований автомобільний 5П4 (5000 грн.), маховик, гумовий килим (50 грн.), дерев'яний ящик з шлангами та металевими деталями (1200 грн.), різні металеві вироби/згони, патрубки, коліна (500 грн.), ящик дерев'яний (50 грн.), таганок (250 грн.), металевий стелаж (600 грн.), чотири освітлювальних люмінесцентних лампи (100 грн.), металевий котел (5000 грн.), розподільний щит (400 грн.), електрозварювальний апарат (1800 грн.), металева шафа відкритого типу (500 грн.), паливний насос (450 грн.), 2 колеса без дисків (200 грн.), металевий стіл з тисками (2500 грн.), ящик для інструментів (100 грн.), ключі рожкові 2 шт. (30 грн.), кисневі балони 2 шт. (150 грн.), викрутка (20 грн.), наждачний диск (25 грн.), круглий стелаж (1500 грн.), металеву ємність зеленого кольору (200 грн.), візок типу «Рокла» (2500 грн.), пластикову банку ємністю 5 л (50 грн.), пластикову банку ємністю 10 л (70 грн.), металевий ящик сірого кольору (500 грн.), степлер для пластика (50 грн.), фару червоного кольору (25 грн.), фари чорного кольору 2 шт. ( 100 грн.), вимикачі 3 шт. (10 грн.), розетка 1 шт. (10 грн.), електропаяльник (50 грн.), металеві метизи (50 грн.), багажник до автомобіля «Волга» закритий (400 грн.), а всього на суму 27 840 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2013 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходів з того, що рішення Летичівської селищної ради Хмельницької області щодо надання ОСОБА_4 дозволу на будівництво гаража по АДРЕСА_1 та передачу у приватну власність земельної ділянки під його будівництво розміром 80 кв. м., продаж йому земельної ділянки для обслуговування гаража площею 253 кв. м, були прийняті правомірно і в межах наданих їй повноважень. Враховуючи зазначене, також відповідає вимогам закону виданий на їх підставі державний акт про право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку та укладений між Летичівською селищною радою Хмельницької області та ОСОБА_4 правочин купівлі-продажу земельної ділянки. Позивачем було пропущено позовну давність щодо повернення майна з чужого незаконного володіння. Позивачем не доведено порушення його прав.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд виходив з того, що з часу придбання позивачем будівлі бетонно-змішувального вузла та станом на липень 2004 року земельна ділянка під даним бетонно-змішувальним вузлом була зайнята. Оскільки за встановленим чинним законодавством порядком не була вилучена у землекористувача ОСОБА_3 спірна земельна ділянка, тому його права розпорядженням Летичівською селищною радою Хмельницької області цією земельною ділянкою, видачею державного акту, продажем іншої частини земельної ділянки для обслуговування будівлі порушені і тому вони підлягають захисту. Повноваження на розпорядження спірною земельною ділянкою належали Летичівській районній державній адміністрації Хмельницької області і Летичівська селищна рада Хмельницької області не вправі була розпоряджатися зазначеними земельними ділянками, тому укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки для обслуговування гаража площею 253 кв. м та виданий ОСОБА_4 з урахуванням цього договору державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,033 га, розташовану по АДРЕСА_1 підлягають визнанню недійсними. Оскільки ОСОБА_4 утримує гараж без правової підстави і його належним власником є ОСОБА_3, то вказане приміщення слід витребувати на користь останнього та зобов'язати відповідача звільнити його. Крім того, майно, яке знаходилось в гаражі, також підлягає поверненню позивачу. Позивачем не доведено заподіяння йому душевних страждань внаслідок пошкодження майна, а також неотримання ним доходів (упущеної вигоди), тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Установлено, що 14 грудня 1998 року були проведені прилюдні торги з продажу арештованого нерухомого майна Летичівського заводу пресових вузлів ВАТ «Термопластавтомат», а саме - будови бетонно-змішувального вузла (далі БЗВ), розташованої по АДРЕСА_1 загальною площею 245,7 кв. м, переможцем на яких визнано ОСОБА_3 і який зобов'язався сплатити 2100 грн.

Актом від 14 грудня 1998 року, затвердженим суддею Летичівського районного суду Хмельницької області, ОСОБА_3 став переможцем прилюдних торгів, на яких придбав вказане нерухоме майно.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 09 грудня 2010 року, яка набрала законної сили, визнано право власності на зазначене нежитлове приміщення загальною площею 245,7 кв. м за ОСОБА_3 і рішенням реєстратора від 26 січня 2011 року проведена державна реєстрація права власності. Ця постанова суду була винесена у справі за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вказаний бетонно-змішувальний вузол складається з приміщення змішувального вузла «1» площею 130,6 кв. м, приміщення механічного цеху «2» площею 71,7 кв. м та приміщення кладових: «3» площею 31,9 кв. м, «4» площею 5,7 кв. м та «5» площею 5,8 кв. м, а всього площею 245,7 кв. м, що підтверджується даними технічних паспортів, виданих позивачу в 2004 році та в січні 2011 року.

27 лютого 2006 року Летичівською селищною радою видано ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на гараж загальною площею 69,1 кв. м по АДРЕСА_1 на підставі рішення № 218 від 21 грудня 2005 року.

10 жовтня 2006 року між Летичівською селищною радою Хмельницької області в особі селищного голови ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 253 кв. м по АДРЕСА_1 для обслуговування гаража за ціною 1720 грн., який посвідчений нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Паціюк О.А., зареєстрований в реєстрі № 2200.

На підставі зазначених договору купівлі-продажу та рішення 19 сесії Летичівської селищної ради Хмельницької області від 02 листопада 2005 року № 11 Летичівським районним відділом земельних ресурсів 02 листопада 2006 року виданий ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,033 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

Звертаючись із касаційною скаргою, ОСОБА_5 зазначила, що з 04 лютого 1979 року по 10 травня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, тому оскаржуваними судовими рішеннями вирішено питання щодо її прав та обов'язків як співвласника майна, яке набуте у шлюбі.

Разом з тим, ухвалюючи судові рішення, суди не звернули уваги на те, що згідно з п. 3.5 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2006 року покупець - ОСОБА_4 підтвердив, що його дружина надала згоду на укладення цього договору, що підтверджується її заявою (а.с. 142, 120). Вказане свідчить, що спірне майно придбано під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя.

За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суди на зазначене уваги не звернули та не обговорили відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України питання про залучення до участі у справі ОСОБА_5

Таким чином судами у порушення вимог статей 212 - 214 ЦПК України не враховані норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість касаційної скарги і скасування рішень місцевого та апеляційного судів, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2013 року підлягає скасуванню відповідно до ст. 348 ЦПК України.

Керуючись статтями 333, 338, 345, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2013 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.С. Висоцька

Д.О. Остапчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська