_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3341/15-ц
Провадження № 2/520/2683/15
УХВАЛА

18.03.2015 року

суддя Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю придбаного в шлюбі та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ :

13.03.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати квартиру № 32 в будинку № 144 , корп. 1 по вул.. Люстдорфська дорога в м. Одесі та ? житлового будинку № 2 по пров. Чорноморський 2 в м. Одесі спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? частину квартири № 32 в будинку № 144, корп.. 1 по вул.. Люстдорфська дорога в м. Одесі; визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? частину житлового будинку № 2 по пров. Чорноморський 2 в м. Одесі.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2015 року, позовну заяву було залишено без руху у звязку з тим, що позивачем не в повному обсязі було сплачено судовий збір.

У вказаній ухвалі позивачу надано строк для усунення зазначених недоліків до 27.03.2015 року, однак, не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали суду.

17 березня 2015 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій остання просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Зі змісту даної статті слідує, що підставою для відстрочення від сплати судового збору справи може бути майновий стан сторони.

Позивачем зроблено посилання на важкий майновий стан як на підставу відстрочення сплати судового збору, що на думку суду може бути доказом неспроможності сплати судового збору

При вирішенні питання щодо сплати судового збору не можна залишати поза увагою вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Отже, на підставі вищевикладеного, суддя вважає можливим відстрочити позивачу сплату судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 3 654 гривень до ухвалення рішення по справі.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, що територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, а від так вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Суддя, дослідивши позовну заяву, матеріали цивільної справи, вважає, що позов відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, тому необхідно прийняти позов та відкрити провадження по справі призначивши до судового засідання.

Одночасно з подачею позову, позивач надала клопотання про забезпечення позову, а саме просить суд в якості забезпечення позову накласти арешт на квартиру № 32 в будинку № 144 , корп. 1 по вул.. Люстдорфська дорога в м. Одесі та ? частину житлового будинку № 2 по пров. Чорноморський 2 в м. Одесі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову, як арешт (заборону), суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином, накладання арешту (заборони) забезпечення позовних вимог позивача по справі не носять дискримінаційного характеру по відношенню до відповідача по справі.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ст. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги існування спору між сторонами, предмет позову, суддя прийшов до висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню та необхідно вжити заходи забезпечення до завершення розгляду справи по суті.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання майбутнього рішення суду.

Керуючись ст.ст.122, 133, 137, 151, 152, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю придбаного в шлюбі та визнання права власності на нерухоме майно.

Призначити судове засідання на 15.04.2015 року о 10 год. 00 хв.

Відстрочити позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору розмірі 3 654 гривень за вимогу майнового характеру до ухвалення рішення по справі.

Направити відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати в строк до 15.04.2015 року письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими він обґрунтовується.

Вжити по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю придбаного в шлюбі та визнання права власності на нерухоме майно - заходи забезпечення позову.

Накласти арешт на квартиру № 32 в будинку № 144 , корп. 1 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі.

Накласти арешт на ? частину житлового будинку № 2 по пров. Чорноморський 2 в м. Одесі.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.