Справа № 450/1465/14 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1075/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника - адвоката

ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ВДВС Пустомитівського РУЮ -

Зубрицької М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції, про зняття заборгованості по аліментах,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до ОСОБА_4 про зняття з нього заборгованості по аліментах в сумі 25 383 грн. 63 коп.

Свій позов обґрунтовував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою у справі ОСОБА_4 та згідно постанови Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 1997 року позивач сплачував аліменти на утримання двох дітей 1994р.н та 1997р.н. у розмірі 1/3 від усіх видів доходів позивача до досягнення дітьми повноліття. Станом на день подання позовної заяви діти досягли повноліття, тому підстав для стягнення з нього аліментів на користь відповідачки немає. Згідно Розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем Пустомитівського ВДВС РУЮ за ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 25 383,63 грн. Вказує, що не погоджується із заборгованістю по аліментах, оскільки розрахунки проведено неправильно, не враховано, що він добровільно перечислив відповідачці значну суму грошей, а також те, що він вдруге одружився, перебуває у відпустці по догляду за неповнолітньою дитиною, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу. Посилається на те, що оскільки рішення суду про стягнення з нього аліментів в користь відповідачки ним фактично виконано, то стягнення аліментів слід припинити та зняти виниклу заборгованість по сплаті аліментів. Просив задовольнити його позов.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Зокрема,вказує на те, що суд не провів у справі попереднє судове засідання, розглянув справу у відсутності третьої особи - ВДВС Пустомитівського РУЮ, хоча останній при визначенні розміру заборгованості не врахував 2052 грн. добровільного перерахування суми заборгованості. Суд не врахував, що він зареєстрував новий шлюб, від якого є двоє дітей 2001 та 2013р. народження, яким він зобов'язаний надавати утримання, не враховано стан його здоров'я.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи-осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі - бувше подружжя, які мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 24 вересня 1997р. ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання цих дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 10.09.1997р. і до повноліття.

Постановою Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 07.02.2005р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого документа, що набрав законної сили 24.09.1997р. та пред'явлений до примусового виконання 19.10.2005р. до досягнення дітьми повноліття.

Судом встановлено, що стягувач аліментів при пред'явленні виконавчого документа до виконання не просила стягнути заборгованість за минулі роки, розрахунок аліментів починається з жовтня 2005 року до досягнення дітьми повноліття.

Ураховуючи, що платник аліментів ОСОБА_2 кваліфікації немає, на час пред'явлення виконавчого документа не працював і не працює на час визначення заборгованості, розрахунок аліментів і відповідно заборгованості проводився державним виконавцем відповідно до положень ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України виходячи із середньої заробітної плати некваліфікованого працівника для даної місцевості, зокрема даними Управління статистики у Пустомитівському районі Львівської області про середньомісячну заробітну плату одного штатного працівника Пустомитівського району.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, проведеної державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ Зубрицькою М.Б., вбачається, що платник аліментів ОСОБА_2 повністю не сплачував аліменти в розмірі 239,95 грн. щомісячно у період з жовтня по грудень включно 2005р., січень, квітень, серпень, жовтень, грудень 2006р.; повністю не сплачував аліменти в розмірі 351,86 грн. у період січень-лютий, квітень-вересень та листопад 2007р.; повністю не сплачував аліменти в розмірі 470,18 грн. у період з січня по жовтень, грудень 2008р.; повністю не сплачував аліменти в розмірі 481,32 грн. з січня по грудень 2009р.; повністю не сплачував аліменти в розмірі 574,33 грн. з січня по грудень 2010р.; повністю не сплачував аліменти в розмірі 650,39 грн. за період з січня по грудень 2011р. та січень 2012р.; повністю не сплачував аліменти в розмірі 552 грн. з лютого по вересень, листопад та грудень 2012р., у 2013р. з січня по грудень різними сумами сплатив 14 834 грн.

Усього з нарахованих аліментів з жовтня 2005р. по грудень 2013р. в розмірі 44 148,63 грн. позивачем ОСОБА_2 було сплачено 20 497 грн.

Розмір заборгованості був перевірений апеляційним судом та з врахуванням наданих позивачем в апеляційній інстанції квитанцій, був перерахований державним виконавцем та остаточно становить 23 651,63 грн.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 визначений державним виконавцем розмір заборгованості за аліментами відповідно до положень ч.4 ст. 195 Сімейного кодексу України не оскаржував.

Відповідно до ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Лише за наявності зазначених умов платник аліментів може бути повністю або частково звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за ними.

Позивач у позовній заяві пов'язує необхідність звільнення від сплати заборгованості по аліментах з тим, що він має двох дітей від іншого шлюбу та здійснює догляд за молодшою донькою Анною, 2013р.н., має слабке здоров'я та обмежену працездатність та що двоє дітей від першого шлюбу досягли повноліття.

Відмовляючи у задоволенні позову суд правильно прийшов до висновку, що зазначені позивачем обставини не підтверджені належними доказами, із позовом про зменшення розміру аліментів він не звертався, доказів про те, що протягом 9 років з 2005р. по 2013р. він тяжко хворів, має обмеження по здоров'ю у працевлаштуванні, суду не надано. Позивач 1970р.н. є людиною працездатного віку.

Відповідно до ч.4 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач визнав, що має на праві власності будинок, земельну ділянку, одержує доходи від надання послуг по обробітку землі іншим громадянам та за інші послуги.

Таким чином суд правильно прийшов до висновку, що вказані позивачем обставини не є істотними в розумінні ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України, тому підстави для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами відсутні.

Не погодитись з таким висновком суду першої інстанції у колегії суддів немає підстав.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк