Справа № 345/1007/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші подання головного державного виконавця ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, суд

в с т а н о в и в:

23.01.2015 р. в суд надійшло подання головного державного виконавця ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу на строк до виконання ним зобовязання за виконавчим листом №0908/5949/12 від 14.11.2012 р., виданого Калуським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Подання обгрунтовує тим, що станом на 15.03.2015 р. утворився борг у сумі 3900 грн., боржник добровільно судове рішення не виконує, у ході примусового виконання державним виконавцем вжито заходи своєчасного та всебічного виконання рішення суду, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», направлено запити в майново-реєстраційні установи для перевірки майнового стану боржника, здійснено виходи за місцем проживання, направлено виклики. Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що боржник ОСОБА_2 здійснює неодноразові виїзди за кордон у приватно-комерційних цілях.

У судове засіданні головний державний виконавець ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 не зявилася, однак вказала в поданні про розгляд подання у її відсутності.

Суд, вважає, що подання не пілягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за вийнятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну і повертатися у свою країну.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральноті населення, або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦПК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Згідно положень данного закону, громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8). Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу ДВС за поданням державного виконавця, погодженим з начальником ВДВС.

З огляду на значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Як видно із виконавчого листа №0908/5949/12 від 14.11.2012 р., виданого Калуським міськрайонним судом із ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки Аліни, 05.05.2008 р. н. у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно. Станом на 15.03.2015 р. заборгованість становить 3900 грн., що стверджується розрахунком заборгованості.

До подання долучено повідомлення Управління соціального захисту населення Калуської РДА про те, що ОСОБА_2 на обліку в управлінні не перебуває та ніяких соціальних виплат не отримує, а згідно повідомлення директора Калуського міськрайонного центру зайнятості він на обліку як безробітній не перебуває та відсутні зареєстровані договори з суб'єктами підприємницької діяльності. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо ОСОБА_2, а також відсутні відомості щодо нього у Пенсійному фонді України та Державній податковій службі України. До ВДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_4 подала заяву про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду, оскільки він не сплачує аліменти на дитину.

Саме невиконання ОСОБА_2 самостійно зобов'язань по сплаті аліментів і наявність заборгованості в сумі 3900 грн. станом на 15.03.2015 р. не може свідчити про ухилення ним від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає вийнятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання.

Крім цього, звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права ОСОБА_2

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що у задоволенні подання головного державного виконавця ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного державного виконавця ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 5-ти днів з часу проголошення.

Головуючий: