Категорія 27Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина В.П., Стеблюк Л.П.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду від 09 грудня 2014 року, -

В с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 02.11.2013 року відповідач позичив у нього 823400 грн. та зобов'язався повернути їх до 16.11.2013 року, про що написав розписку. Проте, до даного часу борг йому не повернув і взяті на себе зобов'язання не виконав, тому просив стягнути з відповідача 823400 грн. боргу та судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду від 09.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 823400 грн. та 3654,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що розписка від 02.11.2013 року містить лише зобов'язання позичальника повернути грошові кошти, а про їх отримання ним в останній не зазначено. Суд не врахував, що вказану розписку він писав під психологічним тиском та погрозами і грошові кошти на її виконання йому не передавались. Позивач не надав доказів того, що між ними дійсно виникли правовідносини за договором позики та відбулось фактичне передання коштів в борг.

В письмових запереченнях проти скарги, ОСОБА_4 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб ,що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд першої інстанції встановив, що 02.11.2013 року відповідач позичив у позивача гроші в сумі 823400 грн., які зобов'язався повернути до 16.11.2013 року, про що написав розписку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором позики не виконав, позику у встановлений строк не повернув, тому борг підлягає стягненню.

Суд вірно встановив обставини по справі, належним чином перевірив їх доказами ,які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми ,що їх регулюють та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення суми боргу з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів існування між ними правовідносини за договором позики та надання коштів в борг, є безпідставними, оскільки на підтвердження укладення договору позики позивач надав письмовий доказ - розписку ОСОБА_5 від 02.11.2013 року про отримання останнім грошових коштів в сумі 823400 грн. і взяття на себе зобов'язань по їх поверненню.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 написав розписку під психологічним тиском та погрозами, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для розгляду справи щодо яких у сторін та інших осіб є спір.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені

певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_5 належних та допустимих доказів написання вказаної розписки під психологічним тиском та погрозами не надав. Надані ж ним, в підтвердження цих обставин, копії звернення до правоохоронних органів та відповідь на нього, не є допустимими доказами, оскільки не підтверджують ці факти. Крім того, відповідач договір позики з підстав, передбачених ч.1 ст.231 ЦК України не оспорював.

Доводи скарги про недослідження судом обставин спроможності ОСОБА_4 надання в позику такої значної суми, не заслуговують на увагу, оскільки клопотання про з'ясування цих обставин та джерел походження грошових коштів відповідач не заявляв і встановлення цих обставин виходить за рамки обставин, що підлягають з'ясуванню судом.

Наявність в матеріалах справи квитанції про сплату позивачем судового збору в сумі 3654,00 грн. (а.с.1) спростовує доводи скарги про безпідставне стягнення судом з відповідача на користь ОСОБА_4 судових витрат.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: