01.12.2015 року Провадження №2/425/1154/15
Справа №425/2621/15-ц
01 грудня 2015 року Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого - судді Овчаренко О.Л., за участю секретаря Гайворонської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ ПриватБанк у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що надав суду заяву.
Відповідач у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за її відсутність від відповідача не надходило.
Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.
01 грудня 2015р. згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2011 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку» (а.с.8), відповідно до якої відповідачу був наданий кредит в розмірі 3700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.9,62).
Відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, що підтверджується її підписом на анкеті-заяві від 20.09.2011 р.
Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (п.1.1.5.20 Умов та правил).
Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1було укладено кредитний договір, у звязку з чим між ними виникли договірні правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.06.2015р. позичальник ОСОБА_1 в порушення умов договору належним чином не виконала свої договірні зобовязання, у встановлені строки суму кредиту не повернула, на даний час також ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає.
Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складає- 8581,31грн., яка складається з: заборгованості за кредитом-3655,94грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 4925,37грн., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо вимог в частині стягнення комісії та пені в сумі 1596,24 грн., суд зазначає наступне.
Вивчивши всі умови анкети-заяви ОСОБА_1, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»та положення Умов і правил надання банківських послуг, з якими погодився позичальник, суд вважає, що вказана сума є саме пенею, оскільки довідкою про умови кредитування передбачений розмір та порядок нарахування саме пені.
Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та комісії, а також штрафів, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, яке не є скасованим, місто Рубіжне Луганської області віднесено до зазначеного переліку.
Як вбачається з позовної заяви відповідач має зареєстроване місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке розташоване в зоні, де проводилась антитерористична операція.
Таким чином, розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафів, суд вважає за необхідне врахувати положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII (надалі - Закон №1669-VII).
Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 209, 212-215, 224-228, 292 ЦПК України, на підставі ст.ст.258, 525, 526, 530, 1048-1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд
Суддя О.Л.Овчаренко