АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2360/15 Справа № 0417/2-240/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л.П. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

04 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк",

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" у квітні 2011 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки /а.с.2-6/.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 позовні вимоги ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5536531 від 27 липня 2007 року в розмірі 12446,70 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 11075,53 доларів США, заборгованість по процентам - 1371,17 доларів США та стягнуто пеню за неналежне виконання зобов'язань за даним договором в розмірі 9722,31 грн. також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.160-162/.

В апеляційній скарзі ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості с ОСОБА_4 та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в зазначеній частині, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.166-168/.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки апелянтом рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволені позовних вимог відносно ОСОБА_4, перевірка законності та обґрунтованості рішення проведена в цих межах.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Нормами ч. 1 ст. 546 встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Положеннями ст. 530, 631 ЦК України передбачено, що у разі встановлення у зобов'язанні строку (терміну) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Строком договору визначається час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом встановлено, що 27 липня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі скорочено ПАТ «ПУМБ») та ОСОБА_3, був укладений кредитний договір № 5536531, за умовами якого останній був виданий кредит на споживчі потреби в розмірі 17700 доларів США, строком до 27 липня 2011 року, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами /а.с.13-16/.

Кредитні кошти були отримані ОСОБА_3, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 332290497 від 27 липня 2007 року /а.с. 22/.

За кредитним договором ОСОБА_3 зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором (п. 1.1, 1.3,3.1, 3.2 кредитного договору).

Також, сторони погодили графік повернення кредиту, який є додатком № 1 і невід'ємною частиною кредитного договору.

Пунктом 5.2 кредитного договору сторони погодили відповідальність за неналежне виконання зобов'язань і порушення позичальником умов щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 5542055 від 27 липня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж об'ємі, що і позивальник ОСОБА_3, як солідарний із нею боржник, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами /а.с.19-21/.

У порушення умов спірного кредитного договору від 27 липня 2007 року, ОСОБА_3 свої зобов'язання виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 18 лютого 2011 року утворилася заборгованість в розмірі 12446,70 доларів США із яких: заборгованість по кредиту - 11075,53 доларів США.; заборгованість по сплаті процентів - 1371,17 доларів США. та пеня нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 9722,31 грн.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, оскільки суд при ухвалені рішення не врахував, що відповідно до умов кредитного договору та договору поруки позивач має право вимоги до поручителя протягом всього стоку дії основного договору. Оскільки в кредитному договорі було встановлено строк виконання зобов'язання та позовну заяву було подано в межах вказаного строку, таким чином норми ч.4 ст.559 ЦК України про припинення поруки в даному випадку застосування не підлягають. Однак, з наведеними твердженнями апелянта колегія суддів не може погодитись, з наступних підстав.

Відповідно ст.6 спірного договору поруки від 27 липня 2007 року порука за цим договором припиняється з припиненням зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Проте, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Статтею 1 кредитного договору від 27 липня 2007 року встановлено строк повернення кредиту 27 липня 2011 року, крім того п.3.5.7. даного договору передбачено дострокове повернення кредиту при настанні будь-яких подій викладених в цьому пункті.

З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2008 року ОСОБА_3 була направлена позивачем вимога про дострокове повне повернення кредиту, яку відповідач отримала 12 вересня 2008 року /а.с.24/, та відповідно до умов кредитного договору яку необхідно було виконати у строк до 12 жовтня 2008 року.

Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та підпункту 2.3.3. пункту 2.3. кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтованого дійшов висновку, щодо застосування норм ч.4 ст.559 ЦК України до даних правовідносин, оскільки враховуючи отримання боржником вимоги про дострокове повне повернення кредиту у строк до 12 жовтня 2008 року - перебіг шестимісячного строку, передбачений зазначеною нормою закону, почався саме з цієї дати.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно встановивши обставини справи та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми і ухвалив законне й справедливе рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2014 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.