У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну черговості одержання права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про зміну черговості одержання права на спадкування.

Посилалася на те, що 16 березня 1982 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, який був розірваний 10 лютого 1999 року. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом однією сім'єю, позивачка опікувалась ОСОБА_8 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 31/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2.

Позивачка є спадкоємцем четвертої черги, а відповідачка, дочка померлого, є спадкоємцем першої черги.

Оскільки позивачка опікувала ОСОБА_8, який по день смерті знаходився у безпорадному стані, матеріально його забезпечувала, просила змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за нею право на спадкування разом з відповідачкою - спадкоємцем першої черги - в рівних частках.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з недоведеності позивачкою безпорадного стану померлого, а також того, що він не міг самостійно матеріально себе забезпечити.

З такими висновками судів погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1982 року по 10 лютого 1999 року.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжували проживати однією сім'єю, та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2013 року встановлений факт, що сторони проживали однією сім'єю з 1999 року по день смерті ОСОБА_8, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 31/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2.

Позивачка є спадкоємцем четвертої черги, а відповідачка, дочка померлого, є спадкоємцем першої черги.

Як вбачається з медичної довідки від 13 березня 2014 року, наданої начальником Одеського морського торговельного порту, ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою як ветеран порту в медико-санітарну частину Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» починаючи з 15 липня 1986 року щодо таких захворювань: гострий бронхіт, пошкодження м'яких тканин тулуба (1986 р.); неврит 8-ї пари черепно-мозкових нервів (1989 р.); туговухість 2-ї стадії, хронічний холецистит (1990 р.); варикозна хвороба нижніх кінцівок 3−4 стадії (1996 р.); пневмонія (1996 р.); жовчнокам'яна хвороба (1997 р.); деформуючий артроз обох колінних суглобів (2004 р.); церебральний атеросклероз (2004 р.); доброякісна гіперплазія передміхуровою залози (2005 р.); ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СНІІ стадії (2006 р.); ІХС, АСКС, фібриляція передсердь СНІІ стадії, хронічний гепатит (2008 р.).

У період з 2009−2012 років ОСОБА_8 неодноразово звертався до лікарів медсанчастини з приводу ІХС, фібриляції передсердь, серцевої недостатності ІІ-ІІІ ступенів, постійно потребував прийому лікарських засобів, неодноразово знаходився на лікування у денному стаціонарі. З 2012 року у нього реєструється діагноз - цироз печінки змішаного ґенезу печінкової недостатності ІІ-ІІІ ступенів, портальна гіпертензія, асцит, печінкова енцефалопатія ІІ-ІІІ ступенів.

В період з 18 червня 2012 року по 25 червня 2012 року ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні в клініці гематології та гастроентерології військово-медичного клінічного центру Південного регіону у вкрай важкому стані з діагнозом - змішаний цироз печінки, стадія «С» по Чайльд-Пью; асцит; жовчнокам'яна хвороба; хронічний калькульозний холецистит; нормохромна анемія; ІХС; післяінфарктний кардіосклероз; постійна форма фібриляції передсердь СН ІІ Б-ІІІ стадій; посттромбофлебітичний синдром; хронічна венозна недостатність нижніх кінцівок ІІІ стадії; хронічний пієлонефрит; загострення.

Відповідно до висновку Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 12 травня 2015 року ОСОБА_8 потребував постійного стороннього догляду в період з жовтня 2010 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_6 з січня 2010 року по лютий 2012 року отримувала пенсію у розмірі з 1 002 грн до 1 113 грн, з березня 2012 року по грудень 2012 року у розмірі з 1 130 грн по 1 332 грн.

ОСОБА_8 з січня 2010 року по лютий 2011 року отримував пенсію у розмірі з 2 175 грн по 2 191 грн, з березня 2011 року по лютий 2012 року у розмірі з 2 266 грн по 2 300 грн, у березні 2012 року - 2 351 грн, у квітні 2012 року - 2 357 грн, з травня по вересень 2012 року - 2 925 грн.

При вирішенні спору суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надав оцінки цим доказам та не обґрунтував, чим саме позивач мав підтвердити матеріальне забезпечення ОСОБА_8, оскільки до щоденного догляду за ним входило придбання ліків, консультації лікарів у медичних закладів, що складалося з більших витрат, які перевищують розмір отриманої померлим пенсії, що підтверджує матеріальне забезпечення позивачкою померлого. Суд не визначився з питанням «тривалий час» здійснення опіки позивачки над спадкодавцем та надання йому допомоги, яка має матеріалізоване вираження, а також не надав можливості позивачці скористатися своїм правом заявити клопотання про проведення судової експертизи. Суд не звернув уваги на те, що позивачка 22 березня 2011 року та 21 червня 2011 року супроводжувала ОСОБА_8 до лікарів, що вказує на те, що останній був у такому стані захворювання, а тому сам не міг себе доглядати, підтримувати та самостійно здійснювати візити до лікаря.

Крім того, донька ОСОБА_8 - відповідачка у справі - у період перебування її батька у безпорадному стані, знаходилась у Швеції, доказів догляду за батьком не надала.

У свою чергу апеляційний суд в порушення вимог ст. 303 ЦПК України не перевірив обґрунтованість рішення суду першої інстанції та не взяв до уваги експертизу, яка була проведена на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року, за висновком якої підтверджено безпорадний стан ОСОБА_8, та залишив в силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином, при ухваленні рішення суди попередніх інстанцій повно та всебічно не з'ясували всіх обставин у справі та передчасно дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік