У х в а л а

іменем україни

3 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Елена» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Елена» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від

7 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Елена» (далі - ПП «ВКФ «Елена») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 7 липня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПП «ВКФ «Елена» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 29 листопада

2012 року до 27 квітня 2015 року у розмірі 1 151 141 грн 90 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПП «ВКФ «Елена» просить рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 7 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно з контрактом, з

2 березня 2011 року працював в ПП «ВКФ «Елена» старшим механіком на теплоході «Марія», власником якого є відповідач. Його заробітна плата складала 58,07 доларів США на добу, окремо йому повинні були нараховуватись бонуси в розмірі 800 доларів США на місяць. Контракт за заявою позивача достроково припинено 25 травня 2011 року. Зазначені обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 листопада 2012 року, згідно з яким з відповідача, ПП «ВКФ «Елена» стягнуто на користь позивача

ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 11 599,48 грн та

257 508,51 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яке на час розгляду справи в суді не виконано.

Положеннями ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та в силу положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України підлягають задоволенню в повному обсязі.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Елена» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 7 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук