22-ц/775/1238/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Харитонова Г.Л.
Суддя-доповідач ОСОБА_1 Категорія 50
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Сороки Г.П.,

суддів - Бугрим Л.М., Принцевської В.П.,

секретар - Гаркуша О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

01 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку на час навчання.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 01 вересня 2015 року навчається в Маріупольському Державному Університеті на історичному факультеті, тому батько зобовязаний надавати йому матеріальну допомогу на період навчання.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку щомісячно на період його навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 01 жовтня 2015 року.

Також стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487,20грн. в дохід держави.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення змінити та збільшити розмір стягнутих аліментів до ? частини з усіх видів заробітку відповідача, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, який доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду змінити та збільшити розмір стягнутих аліментів до ? частини з усіх видів заробітку відповідача, заперечення відповідача ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач навчається на першому курсі історичного факультету денної форми навчання Маріупольського державного універститету, термін навчання з 01 вересня 2015 року по 2019 року.

Матір позивача ОСОБА_4, з якою він разом мешкає, в даний час не працює, перебуває на обліку як безробітна.

Відповідач є працездатним, працює на ПАТ «ММК ім. Ілліча» на посаді слюсар - ремонтник з 11.03.1996 року та отримує заробітну плату.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач інших аліментних зобовязань не має, керуючись положеннями ст.ст.199,200 СК України, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги повнолітньому сину на час навчання у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку та доходів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком і повнолітніми донькою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя і матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інших обставин, що мають значення.

Як вбачається зі справи, відповідач є батьком позивача ОСОБА_2, який досяг повноліття, але продовжує навчання в вищому учбовому закладі на денній формі навчання, отримує стипендію з вересня 2015 року у розмірі 825грн. (а.с.5,8,18). Цей розмір стипендії є меншим ніж визначений у встановленому порядку прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Тому суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що позивач на час навчання потребує матеріальної допомоги батьків.

Мати позивача ОСОБА_4 працювала та отримувала заробітну плату в середньому на місяць 1335грн., з 15.10.2015 року з роботи звільнилась та з 26.10.2015 року зареєстрована в Маріупольському міському центрі занятості як безробітна (а.с.9,17,19).

Відповідач ОСОБА_3 є батьком позивача, працездатний, працює, має постійний дохід, його середньомісячна заробітна плата за вирахуванням обовязкових платежів становить 5449грн. (а.с.20), тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на період навчання.

За таких обставин, виходячи з того, що позивач має власний дохід у виді стипендії, враховуючи те, що відповідач є працездатним, має постійний дохід, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що відповідач може надавити матеріальну допомогу повнолітньому сину на час його навчання у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходів).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд залишив без уваги те, що розмір отримуваної ним стипендії менше прожиткового мінімуму, що мати з якою він проживає на даний час не працює та не має можливості надавати йому матеріальну допомогу, що суд не звернув уваги на те, що у відповідача інших утриманців не має та що стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частини заробітку не вийде за межі його прожиткового мінімуму, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається зі справи позивач отримує стипендію у розмірі 825грн. Визначений судом для стягнення з відповідача розмір аліментів (1/7 частина доходів) відповідно до довідки про доходи відповідача (а.с.20) з урахуванням розміру чистого місячного доходу відповідача становить приблизно 778грн. (32693:6х1/7). Тому сукупний дохід позивача у виді аліментів, які підлягають стягненню з батька на користь позивача, та розміру доходів позивача у виді стипендії буде становити приблизно 1603грн., що перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та розмір мінімальної заробітної плати. У звязку з цим визначений судом розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, не може бути визнаний недостатньою сумою для надання батьком матеріальної допомоги повнолітньому сину на час навчання. Крім того, ні в своїй позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач не навів ніяких обставин, які б свідчили що його витрати на навчання та проживання потребують матеріальної допомоги від батька у більшому розмірі, ніж визначено судом першої інстанції.

Посилання позивача в апеляційному суді на те, що його доходів разом з визначеними судом першої інстанції аліментами не забезпечить його проживання з безробітною матірю є неспроможними, оскільки у відповідача за законом відсутні зобовязання по матеріальному забезпеченню колишньої дружини. Крім того, за законодавством про занятість мати позивача має право на соціальну допомогу по безробіттю, її статус безробітної є тимчасовим і позивач може розраховувати в подальшому на матеріальну допомогу від матері, яка має однакові зобовязання з батьком дитини по наданню матеріальної допомоги повнолітній дитині на час навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно при визначенні розміру аліментів послався на стан здоровя відповідача, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки суд не встановив наявності захворювань у відповідача і таких обставин не враховував при визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина на час навчання.

Будь-яких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків суду першої інстанції і давали б апеляційному суду підстави для переоцінки наданих суду першої інстанції доказів або для висновку про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині на час її навчання у більшому розмірі, ніж визначено судом, позивачем не наведено та нових доказів апеляційному суду не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення суду в оскаржуваній частині, у справі не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, їм та наданим доказам дав правильну правову оцінку та обґрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Підстав для зміни чи скасування даного рішення колегія суддів не вбачає.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, та доводів апеляційного оскарження, на підставі наданих сторонами доказів, колегія суддів апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції не вбачає, у звязку з чим апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Бугрим Л.М.

ОСОБА_5