Справа № 466/1172/11 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/783/1688/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю прокурора Заяць І.Є.; Митрофанова І.І. - представника Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України і ВПУ № 29 міста Львова; Цимбали І.З. - представника ВПУ № 29 міста Львова; ОСОБА_4 - представника відповідачки ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України і Вищого професійного училища № 29 м. Львова (далі - ВПУ № 29 м. Львова) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Облнафтобуд Альянс» (далі - ТзОВ «Облнафтобуд Альянс»), ОСОБА_5 і Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР „БТІтаЕО"), третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про скасування рішення третейського суду, визнання реєстрації права власності недійсною та її скасування, визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5,на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року прокурор Шевченківського району м. Львова звернувся до суду із указаним позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України і ВПУ № 29 м. Львова, в кінцевій редакції позовних вимог якого просив:

- скасувати рішення постійно діючого Третейського суду Українського національного комітету Міжнародної торгівельної палати від 19.03.2009 року по справі № 10-49/09 за позовом ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» до ПП „Новий Шлях" за участі ОКП ЛОР „БТІтаЕО" про розірвання договору та визнання права власності (далі - рішення Третейського суду від 19.03.2009 року);

- визнати недійсною реєстрацію права власності № 27860404 від 23.07.2009 року у ОКП ЛОР „БТІтаЕО" за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» на підставі рішення Третейського суду від 10.03.2009 року на нежитлову будівлю їдальні під літ. «А1-1», площею 512.2 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 (далі - будівля їдальні);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу ВМІ № 383369 будівлі їдальні, укладений 30.07.2009 року між ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (далі - договір купівлі-продажу від 30.07.2009 року);

- скасувати реєстрацію права власності в ОКП ЛОР „БТІтаЕО" (витяг № 23460944, реєстраційний № 27860404) від 31.07.2009 року за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу будівлі їдальні від 30.07.2009 року;

- зобов'язати ОСОБА_5 повернути ВПУ № 29 м. Львова будівлю їдальні.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що проведеною прокуратурою Шевченківського району м. Львова перевіркою встановлено, що будівля їдальні, загальною площею 829 м.кв., згідно акту прийому-передачі від 22.03.1985 року знаходиться на балансі ВПУ № 29 м. Львова, однакрішенням Третейського суду від 19.03.2009 року право власності на згаданий об'єкт нерухомості було визнано за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» та зобов'язано ОКП ЛОР „БТІтаЕО" зареєструвати це право власності за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» - з видачею витягу про це.

В подальшому, а саме - 30.07.2009 року, між ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу будівлі їдальні, на підставі якого право власності на цю будівлю і було зареєстровано за ОСОБА_5

Прокурор вважав, що третейський суд при розгляді спору не належним чином дослідив всі обставини справи, а саме: визнаючи право власності на будівлю їдальні за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс», не з'ясував у чиїй власності перебувала ця будівля.При цьому звертав увагу на те, що відповідно до інвентаризаційних справ на спірну споруду, первинне право власності на неї зареєстровано лише на підставі оскаржуваного рішення Третейського суду від 19.03.2009 року, хоча фактично, на підставі акту прийому-передачі від 22.03.1985 року, будівля їдальні знаходилась на балансі ВПУ № 29 м. Львова та є державною власністю (т.1, а.с. 160-162).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року судові рішення по справі (якими прокурору було відмовлено у задоволенні позову в інтересах держави) було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2, а.с. 146-148).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.06.2014 року (залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2014 року) рішення Третейського суду від 19.03.2009 рокубуло скасовано (т.2, а.с. 169-180; т.3, а.с. 6-10), у зв'язку з чим ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року провадження у даній цивільній справі в частині позовної вимоги про скасування рішення Третейського суду від 19.03.2009 року закрито (т.3, а.с. 86).

За підсумками нового розгляду справи рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2014 року позов прокурора в інтересах держави задоволено.

Визнано недійсною реєстрацію права власності № 27860404 від 23.07.2009 року, зареєстрованого за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду від 19.03.2009 року по справі №10-49/09 на нежитлову будівлю їдальні літ. «А1-1» площею 512,2 кв.м.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу будівлі їдальні від 30.07.2009 року ВМІ № 383369 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_5.

Скасовано реєстрацію права власності № 27860404 від 31.07.2009 року зареєстрованого за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу будівлі їдальні від 30.07.2009 року ВМІ № 383369.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути Вищому професійному училищу № 29 м. Львова об'єкт нерухомості - нежитлову будівлю їдальні під літ. «А1-1», загальною площею 512.2 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.3, а.с. 90-93).

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4 - представник відповідачки ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити прокурору у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 30.07.2009 року цей договір не містив ознак недійсності та вважає, що суд не послався на відповідну норму закону, яку було порушено при укладенні цього договору.

Вважає „нелогічними" доводи позивачів про вибуття спірного майна з володіння ВПУ № 29 м. Львова чи держави поза їх волею, а оскільки ОСОБА_5 є добросовісним набувачем спірної будівлі їдальні, то вважає, що згадана нерухомість не може бути витребуваною у добросовісного набувача.

Вважає, що перебування спірного майна на балансі ВПУ № 29 м. Львова не може свідчити про доведеність права власності ВПУ № 29 м. Львова чи держави на будівлю їдальні.

Звертає увагу на те, що договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, а саме - спірної будівлі їдальні, який було укладено 15.10.2003 року між ВАТ „Львівський завод „Автонавантажувач" та ПП „Новий Шлях", в судовому порядку недійсним не визнавався.

Вважає, що „оскільки суд не здійснював державну реєстрацію нерухомого майна, отже не може її і скасувати", та вважає, що такий спосіб захисту цивільного права не передбачений законом.

Вважає, що оскарження рішення щодо державної реєстрації є питанням адміністративної юрисдикції і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (т.3, а.с. 98-102).

Судова повістка, надіслана за останньою відомою адресою місцезнаходження відповідача ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» (продавця спірної будівлі їдальні), повернулася без вручення її згаданому адресату - з довідкою пошти „за закінченням терміну зберігання". Як стверджується матеріалами справи, постановою Господарського суду Харківської області від 11.01.2010 року ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, а ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.01.2011 року затверджено наданий згаданому суду звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс та ліквідовано ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» (т.1, 142-144; 155-156).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони прокурора і представників Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України і ВПУ № 29 міста Львова, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 11.06.2014 року (залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2014 року), задоволення позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України і ВПУ № 29 міста Львова та скасуваннярішення Третейського суду від 19.03.2009 рокуГосподарський суд Львівської області мотивував тим, що Третейський суд вирішив спір щодо майна (а саме - спірної будівлі їдальні), право власності на яке є спірним, чим вирішив питання про права і обов'язки заявників у даній справі, які не були залучені та не брали участі у розгляді справи, яка розглядалася цим Третейським судом, оскільки згідно Акту прийому-передачі від 22.03.1985 року спірну будівлю їдальні було передано з балансу ВО „Автонавантажувач" на баланс СПТУ-29 м. Львова Львівського обласного управління профтехосвіти, а згідно листа Міністерства освіти і науки, молоді та спорту Українивід 06.07.2012 року, ВПУ № 29 є юридичною особою та знаходиться у підпорядкуванні згаданого Міністерства і відповідно до даних автоматизованої системи „Юридичні особи" майно, що знаходиться на балансі училища (зокрема - спірна будівля їдальні) є державною власністю, знаходиться у сфері управління згаданого Міністерства та закріплено за ВПУ № 29 на праві оперативного управління (т.1, 13-14, 15, 246; т.2, а.с. 169-180; т.3, а.с. 6-10).

У судовому розгляді вище згаданої господарської справи приймала участь і ОСОБА_5 - відповідач (апелянт) по даній цивільній справі.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у (зокрема) господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги, які ставлять під сумнів право власності держави на спірну будівлю їдальні, до уваги прийматися не можуть.

Будь-який договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, а саме - спірної будівлі їдальні, який ніби-то (по версії апелянта) було укладено 15.10.2003 року між ВАТ „Львівський завод „Автонавантажувач" та ПП „Новий Шлях", в матеріалах справи відсутній.

В той же час, у вище згаданій ухвалі Господарського суду Львівської області від 11.06.2014 року (залишеній в силі постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2014 року) дано належну оцінку цьому договору.

Крім цього, судами встановлено, що спірна будівля їдальні ніколи ПП „Новий Шлях" не передавалася, оскільки ще у 1985 році по Акту прийому-передачі від 22.03.1985 року була переданою з балансу ВО „Автонавантажувач" на баланс СПТУ-29 м. Львова Львівського обласного управління профтехосвіти (про що вже зазначалося вище).

Крім цього, як вбачається зі змісту листів прокуратури Жовківського району Львівської області від 15.08.2014 року та прокуратури Львівської області від 01.10.2014 року, в ході перевірок ПП „Новий Шлях" було встановлено, що жодних розрахунків між ПП „Новий Шлях" та ВАТ „Львівський завод „Автонавантажувач" (продавцем об'єкта незавершеного будівництва - спірної будівлі їдальні - по договору купівлі-продажу від 15.10.2003 року) не здійснювалося, так само, як відсутні будь-які відомості, які б підтверджували будь-які стосунки між ПП „Новий Шлях" та ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» (позивачем у 2009 році до Третейського суду), оскільки ще 30.06.2005 року власником ПП „Новий Шлях" було прийнято рішення про припинення підприємства, у зв'язку з чим 26.08.2005 року було закрито рахунки ПП „Новий Шлях", а 28.12.2005 року дану юридичну особу знято з обліку платника податків. (т.2, а.с. 181-182; т.3, а.с. 15-42).

За вище наведених обставин слід критично оцінювати інформацію, яка міститься у скасованому вже рішенні Третейського суду від 19.03.2009 року, згідно описової частини якого третейську угоду між ПП „Новий Шлях" та ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» було укладено 22.01.2009 року і директор ПП „Новий шлях" ОСОБА_8 приймав участь у розгляді даної справи у цьому Третейському суді у березні 2009 року (т.1, а.с. 6-12).

З урахуванням вище наведеного доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва (спірної будівлі їдальні), який було укладено 15.10.2003 року між ВАТ „Львівський завод „Автонавантажувач" та ПП „Новий Шлях", в судовому порядку недійсним не визнавався, також до уваги прийматися не можуть.

Право власності на спірну будівлю їдальні було зареєстровано за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» на підставі рішення Третейського суду від 19.03.2009 року, яке у подальшому ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.06.2014 року було скасовано у зв'язку з його незаконністю.

Відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що договір купівлі-продажу спірної будівлі їдальні від 30.07.2009 року, укладений між ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» та ОСОБА_5, підлягає визанню недійсним з підстав, що передбачені ст.ст. 203 і 205 ЦК України, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 30.07.2009 року цей договір не містив ознак недійсності, також до уваги прийматися не можуть.

Пунктом 3 ч.1 ст. 388 ЦК України встановлено, що у випадку, коли майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, якщо це майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Матеріалами справи безспірно стверджується, що спірна будівля їдальні вибула з володіння держави (як її власника) та ВПУ № 29 (як особи, за якою це майно було закріплено державою на праві оперативного управління), а саме - була зареєстрованою на праві власності за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс»,поза волею держави і ВПУ № 29 - на підставі незаконного рішення Третейського суду від 19.03.2009 року, а у подальшому ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» (як особою, яка не мала права його відчужувати) за відплатним договором від 30.07.2009 року була відчужена ОСОБА_5

За наведених вище обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що держава і ВПУ № 29 вправі витребувати спірне майно від ОСОБА_5, а тому доводи апеляційної скарги про неправомірність витребування спірної будівлі їдальні від ОСОБА_5, як добросовісного набувача згаданого майна, також до уваги прийматися не можуть.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" міститься роз'яснення про те, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Реєстрація права власності на спірну будівлю їдальні за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» на підставі рішення Третейського суду від 19.03.2009 року, а у подальшому - за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2009 року, здійснювалася ОКП ЛОР „БТІтаЕО" (т.1, а.с. 16, 49).

Як стверджується матеріалами справи, між сторонами даного спору наявний спір про право власності на спірну будівлю їдальні, а вимоги до ОКП ЛОР „БТІтаЕО" (про визнання недійсною реєстрацію права власності на спірну будівлю їдальні за ТзОВ «Облнафтобуд Альянс» та скасування реєстрації права власності на цю будівлю за ОСОБА_5) є похідними від основної вимоги, а відтак ця справа є підсудною загальним судам.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення в постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 27 листопада 2007 року по справі № 3-3967к07.

Відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, щотакий спосіб захисту цивільного права, як скасування реєстрації права власності,не передбачений законом, а також стосовно того, що питання оскарження рішення про державну реєстрацію права власностіне підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, також не можуть прийматися до уваги.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5,відхилити та залишити рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: