У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Прилукижитлобуд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Прилукижитлобуд» (далі - КП «Прилукижитлобуд») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з 20 вересня 2007 року працювала двірником в КП «Прилукижитлобуд».

Наказом начальника КП «Прилукижитлобуд» від 02 вересня 2014 року № 51-0 її було звільнено з роботи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивачка просила визнати незаконним та скасувати наказ КП «Прилукижитлобуд» № 51-0 від 02 вересня 2014 року про звільнення з роботи за прогул без поважної причини, поновити її на роботі двірника КП «Прилукижитлобуд», стягнути з КП «Прилукижитлобуд» середній заробіток за час вимушеного прогулу на час ухвалення рішення по справі, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2015 року, у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суди вірно виходили із того, що звільнення ОСОБА_4 було проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов С.П. Штелик