АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Виноградар» Подільського району міста Києва про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року,-

встановила:

03 грудня 2014 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просили стягнути з ОСОБА_4 на користь: ОСОБА_1 5157,50 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати за проведення експертної оцінки вартості проведення відновлювального ремонту квартири в розмірі 1600 грн., судові витрати в розмірі 487 грн.20 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.; ОСОБА_2 -2578,75 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_3 - 2578,75 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_1 належить Ѕ частина у праві власності на вказану квартиру, ОСОБА_2 - ј, ОСОБА_3 - ј.

Внаслідок проведення ремонту у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2, 23 липня 2014 року сталося залиття належної їм квартири.

25 липня 2014 року комісією Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва проведено обстеження квартири АДРЕСА_1, за наслідком якого було зафіксовано обсяг пошкоджень та складено відповідний акт.

14 серпня 2014 року комісією Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва було зафіксовано більший обсяг пошкоджень вказаної квартири та висловлено припущення, що залиття сталося під час виконання стяжки в квартирі НОМЕР_4.

Згідно з висновком ТОВ «Агентство Експертної Оцінки» про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 після її залиття, вартість відновлювального ремонту становить 10 315 грн.

За проведення та складання висновку про вартість відновлювального ремонту квартири позивачем понесені витрати в сумі 1600 грн.

У зв'язку з тим, що вони тривалий час змушені проживати у квартирі з підвищеною вологістю, витрачати час на захист своїх порушених прав, їм було заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють в розмірі 3000 грн.

Оскільки належна їм квартира внаслідок залиття потребує відновлювального ремонту, проте відповідач відмовилась відшкодувати шкоду в добровільному порядку, просили позов задовольнити та відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто по 753,04 грн. на відшкодування шкоди та на користь ОСОБА_1 - 352,30 грн. витрат за визначення вартості відновлюваного ремонту та 243,60 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та задовольнити позов у повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що частки позивачів у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є різними, проте суд стягнув на користь ОСОБА_1 однакову з іншими позивачами суму.

З вини відповідача, яка проводила ремонт своєї квартири, 23.07.2014 р. відбулося залиття двох кімнат квартири позивачів, про що 25.07.2014 р. комісією Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва було складено відповідний акт. У подальшому відбулося залиття третьої кімнати, коридору та кухні, про що комісією Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва 14.08.2014 р. було складено новий акт та встановлено ймовірну причину залиття квартири - виконання стяжки підлоги в квартирі відповідача. Відповідач позовні вимоги визнала частково, не заперечувала, що в її квартирі відбувались ремонтні роботи, під час яких здійснювалось залиття підлоги рідкими сумішами, через що рідина могла проявитися на стелі, але, на її думку, лише в двох кімнатах. В інших кімнатах сліди залиття могли належати до інших випадків залиття квартири не з її вини.

Взявши до уваги пояснення відповідача, суд необґрунтовано визнав неналежним і недопустимим доказом акт комісії від 14.08.2014 р., яким зафіксовані всі сліди залиття, у тому числі й ті, які були зафіксовані в акті від 25.07.2014 р. Жодних доказів непричетності відповідача до залиття третьої кімнати, коридору та кухні суду надано не було.

На порушення вимог ст. 212, 213 ЦПК України суд поклав на позивачів обов'язок доведення наявності вини відповідача в залитті. При цьому суд обґрунтував відмову в задоволенні позову лише припущеннями.

Оскільки вина відповідача у залитті кватири позивачів доведена, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу з підстав відсутності розрахунку такої допомоги на відомостей про те, що вказані витрати є такими в розумінні ст. 84 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував наявність договорів про надання правової допомоги від 18.11.2014 р. та квитанцій до прибуткових касових ордерів на суму 2000 грн.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника позивачів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за власний рахунок відновила електропостачання в квартирі позивачів, а також тієї обставини, що станом на 25 липня 2014 р. проявились всі наслідки залиття. Сліди пошкодження, які виявлені комісією 14 серпня 2014 р., мають інший період виникнення, ніж той, що є предметом даного спору.

Визнаючи акт комісії від 14 серпня 2014 р. неналежним та недопустимим доказом, суд першої інстанції врахував той факт, що учасники цієї комісії не оглядали квартиру в липні 2014 р., на момент його складання ремонтні роботи в квартирі відповідача вже не проводились близько трьох тижнів. З пояснень свідка ОСОБА_6 було встановлено, що пляма та стелі на кухні під мийкою вже була наявна станом на січень 2014 року. Пояснення позивача ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_7, допитаного в якості свідка, суперечили один одному з приводу обставин залиття, послідовності проявлення плям на стелі, інтенсивності залиття, факту зникнення світла.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є співвласником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - її співвласниками по Ѕ частині кожний.

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири НОМЕР_4, що розташована у вказаному будинку поверхом вище.

Судом встановлено, що починаючи з лютого 2014 року ОСОБА_4 почала проводити у вищевказаній квартирі ремонтні роботи. В червні - липні 2014 р. проводились роботи по заміні стяжки підлоги рідкими сумішами. Станом на 24 липня 2014 р. роботи по залиттю стяжки були закінчені.

23 липня 2014 р. з квартири відповідача сталося залиття квартири позивачів.

Відповідно до акту комісії Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва від 25 липня 2014 р., при обстеженні квартири позивачів було встановлено наступний обсяг пошкоджень: на стелі кімнати площею 13,9 кв.м. по клейовому пофарбуванню спостерігаються сліди затікання у вигляді жовтої плями близько 0,50 м х 0,50 м., на стелі кімнати площею 13,9 кв.м. по клейовому пофарбуванню спостерігаються сліди затікання у вигляді жовтої плями близько 0,20 м х 0,20 м (а.с.19).

В період з 25 липня по 10 серпня 2014 р. відповідач перебувала у відпустці. Після повернення останньої з відпустки, працівник Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва по телефону її повідомив, що позивачі наполягають на повторному складанні акта.

Актом комісії Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва від 14 серпня 2014 р. встановлено більший обсяг пошкоджень, ніж при попередньому огляді квартири, а саме: руді плями та сліди затікання на кухні, площею орієнтовно 0,2 кв.м.; руді плями, сліди залиття на стелі в кімнаті загальною площею 14 кв.м., площею орієнтовно 0,25 кв.м.; руді плями, сліди залиття в куту кімнати загальною площею 14,1 кв.м., площею орієнтовно 0,9 кв.м.; руді плями, сліди залиття в кімнаті площею 16,1 кв.м., загальною площею орієнтовно 0,2 кв.м., руді плями, сліди залиття на стелі коридору. Також зафіксовано відсутність електропостачання в кімнаті та коридорі.

При цьому комісією встановлено, що в квартирі відповідача проводився ремонт, на момент обстеження було виконано стяжку підлоги та висловлено припущення, що залиття сталося під час виконання вказаних робіт (а.с.20).

Належних та допустимих доказів того, що після закінчення виконання робіт в квартирі відповідача по залиттю підлоги рідкими сумішами 23 липня 2014 р. всі наслідки від таких робіт проявились в квартирі позивачів на час складання акта комісії від 25 липня 2014 р. , відповідачем суду надано не було.

Висновок суду про те, що сліди пошкоджень, які виявлені комісією 14 серпня 2014 р., мають інший період виникнення, ґрунтуються на припущеннях.

Інший склад комісії, який оглядав квартиру позивачів 14 серпня 2014 р., а також той факт, що в квартирі відповідача після 23 липня 2014 року не проводились ремонтні роботи, не є обставинами, що можуть свідчити про акт комісії від 14 серпня 2014 р., як про неналежний та недопустимий доказ.

Не впливає на вказану обставину й пояснення свідка ОСОБА_6, який підтвердив, що в січні минулого року на кухні позивачів над мийкою була лише одна невелика пляма. Претензій щодо плям в інших приміщеннях квартири на той час не було.

Разом з тим, актом комісії встановлено, що 14 серпня 2014 р. на стелі кухні спостерігаються руді плями, орієнтовно площею 0,2 кв.м. Крім плям на кухні, порівняно з попереднім актом обстеження, комісією виявлено пошкодження третьої кімнати та коридору, а також відсутність електропостачання.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що після складання акту 23 липня 2014 року у коридорі та кімнаті квартири позивачів перестало працювати електропостачання та почали спостерігатися нові сліди залиття, після чого він звернувся до Комунального підприємства «Виноградар» Подільського району міста Києва.

З урахуванням зібраних по справі доказів в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що вина відповідача в пошкодженні приміщень квартири, зафіксованих в акті комісії від 14 серпня 2014 р., є доведеною.

Встановивши факт залиття та заподіяння шкоди позивачам, суд першої інстанції на порушення вимог статей 212-215 ЦПК України у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин, не дав належної оцінки наданим позивачами доказам та поясненням сторін, фактично поклав лише на позивачів обов'язок доведення наявності вини відповідача в залитті їх квартири, при цьому обґрунтував відмову в задоволенні позову припущенням, що її було заподіяно іншою особою.

За таких обставин ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням зібраних по справі доказів в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме ОСОБА_4, як власник квартири, з якої сталося залиття внаслідок проведення ремонтних робіт, повинна нести відповідальність за завдану шкоду.

Відповідно до висновку ТОВ «Агентство Експертної Оцінки», що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №16435/14, виданий Фондом державного майна України 14 травня 2014 року, вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 після її залиття 23.07.2014 р., з урахуванням пошкоджень, встановлених актом від 14 серпня 2014 р., становить 10 315 грн. (а.с.23-75).

Доказів на спростування вказаного висновку суду надано не було.

За проведення вказаного дослідження ОСОБА_1 було сплачено 1600 грн. (а.с. 76).

Як вбачається з вказаного висновку, до вартості ремонтних робіт включено вартість робіт по заміні електропроводки, роботу якої було відновлено за рахунок відповідача, а також суму податку на додану вартість.

З урахуванням вказаної обставини, а також того, що ремонтні роботи в квартирі позивачів проведено не було, з відповідача на користь позивачів на відшкодування майнової шкоди підлягає стягненню 8320,42 грн. (10315 грн. - 1719,20 грн. (ПДВ) - 275,38 грн.)., відповідно до їх часток у праві власності на квартиру, а також 1600 грн. за проведення експертного дослідження на користь позивача ОСОБА_1

Враховуючи характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях позивачів у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступень вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заподіяної моральної шкоди необхідно визначити в сумі 1500 грн., по 500 грн. на користь кожного позивача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 730,80 грн. (243,60 грн.+243,60 грн. +243,60 грн. (за подання апеляційної скарги по вимогам майнового та немайнового характеру).

Разом з тим, не підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога надавалась трьом позивачам, з якими було укладено три окремі договори про надання правової допомоги.

З позивачем ОСОБА_1 такий договір було укладено 18 листопада 2014 р., а з іншими позивачами - 25 листопада 2014 р.

Наявні в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордера №15 свідчить про те, що кошти прийняті від ОСОБА_1 04 листопада 2014 року та 02 грудня 2014 р., проте не дають можливості дійти висновку про понесення позивачем вказаних витрат саме у зв'язку з даним спором. Крім цього, матеріали справи не містять розрахунку витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 рокускасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 4160,21 грн. на відшкодування майнової шкоди, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1600 грн. за визначення вартості проведення відновлювального ремонту, витрати по сплаті судового збору в сумі 730,80 грн., а всього на загальну суму 6991,01 грн. ( шість тисяч дев'ятсот дев'яносто одна гривня одна копійка).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 2080,10 грн. на відшкодування майнової шкоди, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 2580,10 грн. ( дві тисячі п'ятсот вісімдесят гривень десять копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 2080,10 грн. на відшкодування майнової шкоди, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 2580,10 грн. ( дві тисячі п'ятсот вісімдесят гривень десять копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/5148/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Т.В.

Головуючий у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.