02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування майнової шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») про відшкодування майнової шкоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08 серпня 2013 року між ОСОБА_6 (страхувальником) та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страховиком) було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу
№ 046.0489661.113, згідно з умовами якого ОСОБА_4 є вигодонабувачем.
У відповідності до договору страхування взято під страховий захист майнові інтереси позивачки, що пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1. Згідно п. 4 договору страхування, кількість водіїв, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом - без обмежень. Під час дії договору страхування, в кінці листопада 2013 року, на підставі усного доручення позивачка передала ОСОБА_7 в користування застрахований автомобіль без права передоручення його іншим особам.
07 грудня 2013 року водій ОСОБА_7 рухаючись по автодорозі Івано-Франківськ-Львів на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, не впорався з його керуванням та виїхав на обочину, де зіткнувся з деревом, внаслідок чого згаданий автомобіль зазнав технічних ушкоджень, а позивачка як власник транспортного засобу зазнала матеріальної шкоди. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить
Під час оформлення працівниками ДАІ протоколу за наслідками вище згаданої ДТП ОСОБА_8, який знаходився у застрахованому автомобілі в якості пасажира, на прохання ОСОБА_7 повідомив працівників ДАІ про те, що на момент ДТП саме він (ОСОБА_8.) був за кермом цього автомобіля. Аналогічна інформація з місця події ним же була повідомлена у телефонному режимі ПрАТ «СК «Альфа Страхування».
У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подали до органів ДАІ заяви, у яких вказали справжні обставини ДТП, а саме - те, що на момент ДТП застрахованим автомобілем керував ОСОБА_7
За результатами розгляду страхового випадку ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було відмовлено ОСОБА_4 у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що на момент ДТП застрахованим автомобілем керував водій, вік якого був меншим ніж 25 років, тобто - дія договору страхування (у відповідності до пункту 4 частини 1 цього договору) на дану особу не розповсюджується, а також з посиланням на те, що страховику була надана неправдива інформація про обставини ДТП в частині інформування про особу, яка в дійсності перебувала за кермом транспортного засобу на момент ДТП.
Ураховуючи наведене та з урахуванням уточнених позовних вимог на підставі ст. 991 ЦК України, ст. ст. 8, 26 Закону України «Про страхування» та «Правилам добровільного страхування наземного транспорту, ОСОБА_4 просила стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування», Львівське регіональне управління ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхове відшкодування в розмірі 274 075 грн, пеню в розмірі 17 613 грн 61 коп. та штрафні санкції в розмірі 3 % - 4 614 грн 09 коп.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа Страхування», Львівське регіональне управління ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі

274 07 грн, пеню в розмірі 17 613 грн 61 коп. та штрафні санкції в розмірі

3 % - 4 614 грн 09 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 03 серпня

2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 03 серпня

2015 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду

м. Львова від 19 лютого 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на момент ДТП застрахованим автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, керував ОСОБА_7, а не

ОСОБА_8, який знаходився у згаданому автомобілі в якості пасажира, а відтак відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що автомобілем на час ДТП керував ОСОБА_8, вік якого на момент ДТП був меншим ніж 25 років, а тому дія договору страхування на дану ДТП не поширюється.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що на момент ДТП застрахованим автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, керував ОСОБА_8, вік якого на час ДТП був меншим ніж 25 років, а тому відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року було закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_8 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки судом було встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_8 не керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, а згаданим автомобілем керувала інша особа.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 12 червня

2014 року апеляційну скаргу прокурора задоволено та скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року, а адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_8 закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 12 червня

2014 року встановлено, що на час ДТП застрахованим автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, керував саме ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, вік якого на час ДТП

(07 грудня 2013 року) був меншим, ніж 25 років.

Постанова апеляційного суду Львівської області від 12 червня

2014 року ніким не скасовувалася і є чинною, а відтак (у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України) є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (вчинення ДТП) та чи вчинені вони цією особою (ОСОБА_8.).

Пунктом 25.2 договору страхування встановлено, що дія цього договору поширюється лише на водіїв/категорію водіїв, визначених в частині 1 договору страхування, пунктом 4 якої визначено, що вік водіїв, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом - від 25 років, а найменший стаж водіїв, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом - від 5 років.

Суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що на момент ДТП (07 грудня

2013 року) саме ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак

НОМЕР_1, який не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого втратив керування, з'їхав з дороги та здійснив зіткнення з деревом, завдавши автомобілю технічних ушкоджень, тобто - порушив вимоги п. 12.2 Правил дорожнього руху України, а тому суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_8 на момент ДТП було 22 роки.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування майнової шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко