УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про вселення та зобов'язання вчинити дії; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Миргородська міська рада про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання особи такою, що втратила право на проживання у житловому приміщенні та зняття з реєстрації за місцем проживання за касаційною скаргою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_8 на окрему ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про вселення в квартиру АДРЕСА_1, яка належала йому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, посилаючись на те, що він з 1985 року до січня 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу ним, дружиною та донькою була приватизована спірна квартира. Після розірвання шлюбу дружина залишилася проживати в квартирі разом із донькою, змінила замки на вхідних дверях та відмовляється передати йому ключі. Просив вселити його в спірну квартиру та зобов'язати відповідача передати йому дублікат ключів від вхідних дверей квартири.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, визнання недійсним та скасування реєстрації права власності на вказану житлову квартиру, визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на проживання в житловому приміщенні та зняття його з реєстрації за вказаною адресою.

Свої вимоги позивачі за зустрічним позовом мотивували тим, що вони зареєстровані та постійно проживають в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, відповідно, ОСОБА_4 - 1992 року, а ОСОБА_5 від моменту свого народження - з 1995 року. Вони вважали, що у 1998 році житлова квартира була приватизована разом із ОСОБА_3, який на той час був членом їх сім'ї. Однак, під час розгляду вказаної справи їм стало відомо, що спірна квартира належить ОСОБА_3 та невідомим особам - ОСОБА_6, ОСОБА_7. Однак, вказані особи не проживали за вказаною адресою та не були членами сім'ї ОСОБА_3 Неправомірними діями відповідача було порушено їх право на приватизацію житлового приміщення.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 3 червня 2015 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_3 та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову. Вселено ОСОБА_3 в житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_3 дублікат ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Окремою ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року постановлено довести до відома голові Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про факти порушення суддею ОСОБА_8 норм процесуального права.

У касаційній скарзі суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_8 просить скасувати окрему ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, постановляючи окрему ухвалу, виходив із того, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив грубі порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що дало апеляційному суду підстави вважати про безвідповідальне ставлення судді ОСОБА_8 до виконання своїх обов'язків.

Однак з висновками, викладеними в окремій ухвалі апеляційного суду, погодитись не можна.

Відповідно до ст. 320 ЦПК України апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених ст. 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд може також постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційні суди постановляють окремі ухвали та направляють їх відповідним особам і органам для вжиття ними необхідних заходів у порядку, встановленому ст. 211 ЦПК України, як щодо виявлених при розгляді справи причин та умов, що сприяли порушенню закону, так і щодо порушення норм права та помилок, зокрема тяганини, інших недоліків під час розгляду справи, допущених судом першої інстанції, що не фіксуються в судовому рішенні апеляційного суду.

Окремі ухвали про допущені судом першої інстанції порушення норм права і помилки направляються для їх усунення та з метою запобігання їх виникненню (залежно від характеру та кількості) до суду першої інстанції чи судді, які розглядали справу, або до відповідної кваліфікаційної комісії суддів.

З матеріалів справи не убачається, що суддею ОСОБА_8 було допущено навмисне порушення закону чи несумлінність.

Не можуть бути підставою для постановлення окремої ухвали порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які були одночасно підставою для усунення цих недоліків самим апеляційним судом у межах його повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом рішення місцевого суду скасовано в частині вирішення первісного позову та ухвалено нове рішення про задоволення позову в цій частині, тобто спір вирішено по суті.

Ураховуючи викладене, в апеляційного суду не було передбачених законом підстав для постановлення окремої ухвали відносно судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_8

Оскільки окрема ухвала не відповідає правилам ст. ст. 211, 320 ЦПК України, тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити.

Окрему ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана