Справа № 750/9358/14 Провадження № 22-ц/795/629/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Логвіна Т. В. Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОстрянського В.І.,
суддів:Бечка Є.М., Хромець Н.С.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:позивачки ОСОБА_5, представника позивачки ОСОБА_6, відповідачки ОСОБА_7, представника відповідачки ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишивши її заяву про скасування заочного рішення без розгляду, не взяв до уваги той факт, що в поданій заяві відповідач зазначила, що грошові кошти вона не отримувала, в зв"язку з чим по справі необхідно призначити судово-почеркознавчу експертизу, і що іншим шляхом довести, що ОСОБА_7 не отримувала кошти, нормами матеріального права не передбачено. Що суд, ухваливши заочне рішення, фактично позбавив її можливості доказування обставин по справі. Апелянт наголошує, що рішення суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення боргу задоволенні повністю.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційний суд відхилити скаргу та залишити заочне рішення місцевого суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_5, представника позивачки ОСОБА_6, відповідачку ОСОБА_7, представника відповідачки ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розписки від 07.11.2013 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 у борг гроші в розмірі 21000 грн. строком на 6 місяців.

Відповідно до розписки від 07.11.2013 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 у борг гроші в розмірі 23800 грн. строком до 30 серпня 2014 року.

У вказаний в розписках строк відповідач ОСОБА_7 не виконала взятого зобов"язання та борг позивачу не повернула.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з розрахунком суми заборгованості та відсотків, наданими позивачем та послався на ст.625 ЦПК України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та положенням цивільного законодавства.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 у борг гроші в розмірі 21000 грн. строком на 6 місяців, що підтверджується розпискою від 07 листопада 2013 року (а.с.23). Також ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 у борг гроші в розмірі 23800 грн. строком до 30 серпня 2014 року, що підтверджується розпискою від 07 листопада 2013 року (а.с.24).

Свої зобов"язання відповідач ОСОБА_7 не виконала та борг позивачу не повернула.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції діяв в межах та на підставі чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Отже, враховуючи наведене в сукупності, апеляційний суд вважає, що місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: