Справа № 465/8545/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/2432/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про відшкодування втрачених коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про відшкодування втрачених коштів .

Не погоджуючись з даною ухвалою представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Шуліка А.В. оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає її незаконною та необґрунтованою через недотримання судом першої інстанції правил підсудності.

Просить ухвалу скасувати і справу направити суду першої інстанції. В обґрунтування вимог посилається на те, що оскаржувана ухвала не містить мотивів, з яких суд дійшов висновків, про те, що справа підлягає вирішенню Франківським судом м. Львова, і закону, яким керувався суд, постановляючи оскаржувану ухвалу. Суд не врахував, що підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 106 не наділений повноваженнями сторони цивільного процесу. А тому в даному випадку суд повинен був керуватись загальним правилом підсудності, викладеним у ч.2 ст. 109 ЦПК України, згідно якого позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Оскільки юридична адреса місцезнаходженням ПАТ КБ «Приватбанк»: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, а тому спір підлягає вирішенню Жовтневим судом Дніпропетровської області.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір підсудній Франківському районному суду м. Львова.

Колегія суддів вважає такий висновок суду вірним з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про відшкодування втрачених коштів та з посиланням на ст. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просив стягнути з відповідача 8 850 грн. 40 коп. втрачених з його кредитної картки НОМЕР_1 коштів. Із мотивів позову убачається, що позивач вважає порушеними свої права як споживача послуг, що надаються відповідачем .

Дійсно, за ст.. 109 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Альтернативою такому є обставини, виписані у ст.ст. 110, 11, 114 ЦПК України.

При цьому, право вибору між кількома судами, яким підсудна справа, відповідно до ч.14 ст. 110 ЦПК України, належить позивачеві. Винятком є справи за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна (виключна підсудність), які пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Відповідно до ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за місцем проживання споживача або за місцем виконання договору.

З матеріалів справи слідує, що спір виник між фізичною особою ОСОБА_2 та фінансовою установою - ПАТ КБ «ПриватБанк» з договору банківського вкладу, як зазначає позивач, від 20.06.2014 року, при укладенні якого йому була надана кредитна картка НОМЕР_1 на якій була відкрита кредитна лінія в розмірі 9 000 грн., з якої 03.12.2014 року було знято невідомою особою кошти в сумі 8 850 грн.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», п.6 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та п.2 постанови Пленуму ВСУ №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг, в тому числі і фінансових, та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності.

Законом також визначено, що фінансовою послугую є операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в тому числі залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення (п.4 ч.1 ст.4 вищевказаного закону).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що правовідносини, що виникають з договорів банківського вкладу підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду, позивач ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що є територією Франківського району м. Львова. Підтвердженням цьому є також зроблений судом запит у відповідності до вимог ст.. 122 ЦПК України.

У зв'язку з цим, позивач мав право пред'явити позов як за місцем знаходження відповідача, так і за своїм місцем проживання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає. Головуючий

Судді