Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

На його користь з ОСОБА_1 стягнуто 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином та 970 грн. судових витрат на правову допомогу.

У вимогах про стягнення матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення в частині задоволення вимог ОСОБА_3 та відмову у стягненні моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Апелянт зазначає, що при стягненні 50 000 грн. моральної шкоди суд не врахував вимоги розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлені слідуючі факти та обставини.

Вироком Міжгірського районного суду від 30 грудня 2013 року ОСОБА_1 був засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, внаслідок яких ОСОБА_3 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Вирок набув законної сили 25 березня 2014 року.

З матеріалів кримінальної справи видно, що потерпілий ОСОБА_3 цивільний позов не заявляв.

У листопаді 2014 року він звернувся до суду в порядку цивільного судочинства і просив стягнути з засудженого на його користь матеріальні збитки та моральну шкоду.

Задовольнивши позов у частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції врахував вимоги ст. ст. 23, 1167 ЦК України, які регулюють дані правовідносини.

Згідно цих норм моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Як встановлено вироком у кримінальній справі позивач внаслідок протиправних дій відповідача одержав відкритий перелом обидвох кісток лівої гомілки, переломи двох шийних хребців. Для відновлення здоров'я він переніс три хірургічні операції, процес хвороби та відновлення працездатності в цілому тривали півтора року.

В цей час відповідач не визнавав своєї вини у скоєному, всіляко намагався уникнути відповідальності за скоєне, внаслідок чого досудове слідство та судовий розгляд кримінальної справи тривали більше семи років.

Отже, характер одержаних позивачем ушкоджень здоров'я, тривалість відновлення здоров'я та працездатності, зміни у житті, пов'язані з необхідністю проведення трьох складних хірургічних операцій, прикладення позивачем додаткових зусиль для відновлення попереднього стану давали суду підстави для визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди у 50 000 грн.

Такий розмір враховує вимоги розумності та справедливості.

Як правильно зазначив суд, моральна шкода згідно положень ч. 4 ст. 23 ЦК повинна бути відшкодована відповідачем незалежно від майнової шкоди, яка ним була відшкодована, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

По зазначених підставах апеляційна скарга у цій частині задоволенню не підлягає.

В той же час стягнувши на користь позивача 970 грн. витрат на правову допомогу суд не врахував вимоги ст. ст. 79, 84, 88, 89 ЦПК України та ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», які регламентують дане питання.

Згідно цих норм витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У даній цивільній справі відсутній розрахунок витрат адвоката позивача із зазначенням характеру правової допомоги та часу їх надання. У зв'язку з його відсутністю колегія відмовляє позивачу у задоволенні цієї вимоги.

Викладене вище в силу вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду від 2 грудня 2014 року в частині стягнення судових витрат скасувати, відмовивши ОСОБА_3 у вимозі про стягнення 970 грн. - судових витрат на правову допомогу.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області В.В. Дроботя