АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1131/14-ц Номер провадження 22-ц/786/508/15Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна О. А. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, Приватного страхового товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що 3.01.13 року навпроти автобусної зупинку «Новоселівка» Гадяцького р-ну, Полтавської області трапилась дорожньо-транспортної пригода за участю автомобіля марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1, під керуванням її сина ОСОБА_4, та автомобіля марки ВАЗ 2105, під керуванням ОСОБА_6 У результаті ДТП отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, більше трьох місяців перебувала на лікарняному та потребувала оперативного втручання - риноплатистики.

Винним у ДТП визнано ОСОБА_2, який на час вчинення був неповнолітнім та не мав права керувати автомобілем.

Просила стягнути з ОСОБА_6, який приходиться батьком ОСОБА_2, 94 218,84 грн. моральної шкоди.

У червні 2014 року з аналогічними позовами до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської областів від 18 вересня 2014 року до участі у справі залучено у якості співвідповідача ПрАТ СК «Провідна».

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської областів від 18 вересня 2014 року позови ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ПрАТ СК «Провідна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди об'єднані в одне провадження.

Остаточно ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_6 19 550 грн. моральної шкоди.

Остаточно ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_6 35 000 моральної шкоди.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року позови задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 520 грн. судового збору.

У позовних вимогах до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення у частині стягнення на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 грн., з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, і ухвалення у цій частині нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної у результаті ДТП.

Апелянти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у апеляційних скаргах порушують питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового, яким їх позовні вимоги до ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні підлягають частковому задоволенню.

При цьому, з огляду на ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права.

Із справи вбачається, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року, що набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання з іспитовим строком. Цивільний позов прокурора Гадяцького району в інтересах держави в особі фінансового управління Гадяцької РДА про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь фінансового управління 2 103,06 грн. Цивільний позов ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 залишеного без розгляду, роз'яснено право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком встановлено, що 3.01.13 року на автодорозі Т-17-05 Лохвиця-Гадяч-Охтирка, поблизу с. Новоселівка, Гадяцького р-ну, Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

У момент ДТП у автомобілі марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, окрім водія, знаходились пасажири ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які отримали ушкодження різного ступеню тяжкості.

Згідно з висновку експерта №108 від 6 лютого 2013 року, у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, у вигляді перелому 1-го пальця кисті, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, гематом, синців, припухань м'яких тканин та саден шкіри, голови, тулубу, кінцівок, які могли утворитися від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля.

Відповідно до висновку №107 від 24 січня 2013 року у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'ю, у вигляді перелому лівої променевої кістки, гематом, набряку м'яких тканин, забійних ран та саден шкіри голови, кінцівок, які могли утворитися від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля.

Даних щодо спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень вироком не встановлено.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_2, як особа, з вини якої сталася ДТП, має нести відповідальність за заподіяну позивачам моральну шкоду, розмір відшкодування якої визначався судом, виходячи з глибини фізичних та душевних страждань.

Між тим, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 18.11.12 року (що діяла на момент вчинення ДТП), потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за договором страхування (полісом) №АВ/5970593/1710/12 від 22.03.12 року.

Заподіяння ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 3.01.13 року, ушкодження здоров'ю середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, з яким п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України пов'язує виникнення у особи права на відшкодування моральної шкоди, встановлено вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року.

Із справи також вбачається, що ОСОБА_3 у 2013 році зверталася до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за страховою виплатою по події від 3.01.13 року, у якій був пошкоджений належний їй автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, та страхова компанія здійснила виплату останній у сумі 19 684,69 грн. через систему Private Money (а.с. 129).

Слід зазначити, що відносно відшкодування моральної шкоди до цієї ж страхової компанії мало місце звернення ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5, розглянувши заяву якої ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», пославшись на положення ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», запропонувало ОСОБА_5 для встановлення та визначення розміру моральної шкоди звернутися до суду.

Проте, місцевим судом не врахував того, що страховик визнав настання страхового випадку та погодився відшкодувати моральну шкоду, заподіяну потерпілим у ДТП, у визначеному судом розмірі, та без законних на те підстав відмовив у задоволенні позовних вимог, що пред'являлися до страхової компанії.

При вирішенні питання про розміри відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4, суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності виваженості та справедливості.

Між тим, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_3, місцевий суд фактично виходив з того, що у результаті ДТП 3.01.13 року останній було встановлено групу інвалідності, та у зв'язку з цим вона втратила роботу.

Апеляційний суд знаходить обґрунтованим довід апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо недоведеності причинно-наслідкового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності й звільненням з роботи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Клопотань про призначення судово-медичної експертизи щодо визначення причин встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності не заявлялось, відповідних висновків щодо даних обставин не надавалося.

Таким чином, зазначені вище негативні для ОСОБА_3 обставини та їх прямий причинний зв'язок з фактом настання ДТП залишився не доведеним.

За таким обставин, при вирішенні питання про розміри відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3, апеляційний суд вважає обґрунтованим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 35 000 грн.

Водночас, з визначених судом сум відшкодування моральної шкоди, ураховуючи положення п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підлягає стягненню по 5 000 грн. у межах лімітів відповідальності страховика, встановлених зазначеною статтею закону та страховим полісом.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обґрунтовані однаковими обставинами та ґрунтується на незгоді апелянтів з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди, що знайшло свою правову оцінку вище.

Твердження апелянтів щодо відповідальності ОСОБА_6 за заподіяну позивачам шкоду є безпідставним, ураховуючи, що на момент звернення до суду з цим позовом ОСОБА_2 досяг повноліття, та може нести відповідальність за шкоду, передбачену ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

За таких обставин, рішення місцевого суду у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 підлягає скасуванню із ухваленням у цій частині нового по суті заявлених ними вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2014 року у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди та вирішення питання судових витрат скасувати, ухвалити у цій частині нове.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, Приватного страхового товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного страхового товариства "Страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_3 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного страхового товариства "Страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_5 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У решті рішення місцевого суду залишити без змін

Стягнути з Приватного страхового товариства "Страхова компанія "Провідна" на користь держави 197,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 532,90 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С.Ю. МАРТЄВ

Судді : О.Ю. КУЗНЄЦОВА

В.А. ЧІЧІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ