АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 679/1899/14-ц
Провадження № 22-ц/792/453/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Фанди В.П., Купельського А.В.,

при секретарі - Дорощук О.М.

за участю: представника апелянта - Москалюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення суми депозиту,

встановила:

В вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму вкладу в розмірі 168051грн., а також відсотки за користування вкладом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 09.12.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір №SAMDNWFD500 вкладу «Депозит плюс». На виконання умов договору позивачем було внесено на лицьовий рахунок, відкритий відповідачем 09.12.2013 року вклад у сумі 168051грн. строком на 6 місяців до 09.06.2014 року. Однак відповідачем сума вкладу з нарахованими відсотками не повернута.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 січня 2015 року позов в частині позовних вимог про стягнення відсотків за користування вкладом залишено без розгляду.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 січня 2015 року позов задоволено та стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 суму вкладу в розмірі 168051грн., згідно договору №SAMDNWFD500 вклад «Депозит плюс» від 09 грудня 2013 року та витрати на правову допомогу в розмірі 373грн.52коп., а всього: 168424грн.52 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні

________________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Фурсевич О.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 19,27

позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Правлінням Національного банку України 06 травня 2014 року було прийнято Постанову №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно Федерального Закону №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» виконання зобов'язань за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» в Криму, покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь. На думку апелянта, ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі. Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивачкою не було надано належних доказів внесення коштів за депозитним договором, а також не надано доказів звернення позивача з вимогою про дострокове розірвання договору депозитного вкладу.

Представник апелянта публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.М. апеляційну скаргу підтримала.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явились, представник позивача подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасника процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що відповідач не виконав зобов'язання за договором вкладу та не повернув позивачу суму вкладу.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що 09 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» було укладено договір №SAMDNWFD500 вклад «Депозит плюс», відповідно до умов якого позивач передала банку, шляхом внесення на особовий рахунок №7489, грошові кошти в сумі 168051грн., строком на 6 місяців до 09.06.2014 року включно та сплатою відсотків на суму вкладу по ставці - 18% річних.

Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Виконання позивачем умов договору вклад «Депозит плюс» щодо внесення грошових коштів в сумі 168051грн. підтверджується квитанцією від 09.12.2013р. (а.с.6), оригінал якого було оглянуто судом в судовому засіданні.

08.09.2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася з заявою до голови правління ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків.

Станом на день розгляду справи суму вкладу та нараховані відсотки позивачу не повернуто.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не виконано зобов'язань за договором банківського вкладу щодо повернення суми вкладу, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних доказів існування правовідносин за спірним договором банківського вкладу не заслуговують на увагу, оскільки позивачем надано для огляду у судовому засіданні оригінал договору №SAMDNWFD500 вклад «Депозит плюс» від 09.12.2013 року та квитанцію від 09.12.2013 року про внесення готівки у сумі 168051грн.

Доводи апелянта про прийняття певних нормативних актів Російською Федерацією щодо зареєстрованих на території Республіки Крим банків та їх структурних підрозділів не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Посилання представника апелянта на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повинен виконувати зобов'язання за договорами депозитного вкладу, так як кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний період часу окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки договір вкладу «Депозит Плюс» від 09 грудня 2013 року був укладений між позивачкою ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як юридичною особою, місцезнаходженням якої є м.Дніпропетровськ.

Згідно ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» банки, в тому числі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Доводи відповідача про те, що зобов'язання за укладеним з позивачем договором повинні виконуватись АНО «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим є безпідставними, оскільки ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.п.47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Доводи представника апелянта про безпідставність стягнення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції спростовуються наявними у матеріалах справи договором від 2 грудня 2014 року про надання позивачці правової допомоги фахівцем у галузі права фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, дипломом спеціаліста Київського університету імені Тараса Шевченка, за яким ОСОБА_5 отримав вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста, актом прийомки виконаних робіт від 12.01.2015 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №1/15 від 12 січня 2015 року на суму 565 грн.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальний розмір заробітної плати складає 1218 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину на день розгляду справи, складає 487грн.20коп.

Як вбачається з прибуткового касового ордеру № 1/15 від 12.01.2015 року, акту прийомки виконаних робіт від 12.01.2015 року, позивачка понесла витрати на отримання правової допомоги фахівця в галузі права ОСОБА_5 в сумі 565 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що фахівець в галузі права - ОСОБА_5 брав участь в судових засіданнях в суді першої інстанції 46 хвилин, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 373грн.52коп.(487,20грн.х 46 хв.:60 хв.).

За підготовку заперечень на апеляційну скаргу фахівець в галузі права- Бойко В.Ф. витратив 3год., за що позивач сплатила йому 720грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №12/15 від 24 лютого 2015 року на суму 720грн. та актом прийомки виконаних робіт від 24.02.2015 року.

Тому вказані витрати на правову допомогу у сумі 720грн. підлягають стягненню на користь позивача з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 720грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили..

Головуюча:/підпис/ Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова