Справа № 588/151/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.04.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., при секретарі Долі Н.В., з участю позивача ОСОБА_4., прокурора Шаповал О.Т., представників третіх осіб Литовка Т.О., Пальошко З.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_4, треті особи на стороні позивача Тростянецька районна державна адміністрація Сумської області, Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, Прокуратура Тростянецького району до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_4. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи Тростянецька РДА, ССД Тростянецької РДА, Прокуратура Тростянецького району про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що у період з 03 січня 2010 року по липень 2012 року він проживав у незареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого у них народися дві доньки: ОСОБА_7, 2009 р.н. та ОСОБА_1, 2011 р.н. Відомості про батьківство у актовому записі про народження дітей були внесені за заявою самого позивача. З липня 2012 року відповідач забрала дітей та стала проживати окремо від позивача, оскільки він почав обмежувати її у вживанні алкоголю та тютюну. Через деякий час відповідач залишила йому доньок і стала проживати окремо у своєї подруги. Соціальні служби звернули увагу на неналежне виховання дітей відповідачкою, попередили її про недопустимість такої поведінки та передали дітей на виховання позивачу. Але незважаючи на попередження, відповідач взагалі перестала цікавитись життям та здоров'ям дітей. У січні 2013 року комісією з питань захисту прав дитини при Тростянецькій РДА було прийнято рішення про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав та у травні 2013 року Тростянецьким районним судом було прийняте рішення про встановлення місця проживання малолітніх дітей з позивачем та з відповідачки були стягнуті аліменти на їх утримання у розмірі по 300 грн. на кожну дитину, які вона по теперішній час не сплачує. Відповідач виїхала у невідомому напрямку, про доньок не піклується, не відвідує їх, не цікавиться їхнім станом здоров'я, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя та самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Тому позивач звернувся до суду та просить позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_1
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що у період часу, коли він проживав із відповідачем однією сім'єю, вона піклувалась про їх спільних дітей, дбала про них, була гарною матір'ю, однак потім стала нехтувати сімейними обов'язками, залишала дітей на матір позивача, а сама не ночувала вдома, згодом стала зникати на декілька днів. Сімейні стосунки між сторонами ускладнились і відповідач покинула їх спільне місце проживання, забравши із собою дітей. Однак вже через деякий час вона привезла дочок на постійне проживання, вказуючи, що у неї немає матеріальної можливості утримувати дітей. Таку поведінку вона пояснювала тим, що вона має намір улаштувати своє життя, знайти роботу, придбати житло, після чого забере дітей. Однак своїх обіцянок відповідач не виконала, тому через ухилення ОСОБА_6 від своїх батьківських обов'язків, позивач подавав у 2013 році позов до відповідачки про позбавлення її батьківських прав, однак на суді вона запевнила, що виправить свою поведінку, тому позивач змінив свій позов та судом було постановлено рішення про встановлення місця проживання дітей із батьком та стягнення аліментів із відповідача. Однак, фактично із травня 2013 року відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків, так як не відвідує дітей, не телефонує їм, не цікавиться життям і здоров'ям доньок, не надає матеріальної допомоги. Діти вже не згадують про свою матір.
Прокурор у судовому засіданні вказала, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_1, оскільки доказами доведено, що мати не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні доньок.
Представник третьої особи Тростянецької РДА Литовка Т.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник третьої особи ССД Тростянецької РДА Пальошко З.В. вказала, що у 2013 році відповідач вже перебувала у полі зору Служби у справах дітей через ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочок, та пояснюючи тимчасовими матеріальними труднощами, запевняла, що змінить своє ставлення до дітей одразу, як винайде роботу та житло. Разом із тим, представник зазначає, що ОСОБА_6. не справляла враження особи, яка має скрутне матеріальне становище, оскільки зовні мала доглянутий вигляд, гарно вбрана, та будь-яких доказів щодо свого матеріального стану Службі не надала. Оскільки відповідач взагалі тривалий час не бачилась із дітьми, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям, тобто самоусунулась від їх виховання, тому заслуговує на позбавлення її батьківських прав.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання повторно не з'явилася, яка згідно відомостей Талалаївського РС УДМС України в Чернігівській області значиться знятою з реєстрації місця проживання 23.02.2010 року за адресою: АДРЕСА_1 та вибула до м.Тростянець (а.с.20), однак до суду надійшла розписка про вручення судової повістки на 25.03.2015 р. ОСОБА_6 за вказаною адресою. Також згідно відомостей Тростянецького РС УДМС України в Сумській області ОСОБА_6 знята з реєстраційного обліку з 21.05.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23). Крім того, відповідач була викликана у судове засідання на 23.04.2015 року на 09-00 годин через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» від 18 квітня 2015 року №71 (а.с.66). Однак відповідач про причини неявки в судове засідання не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутності не надала, за таких обставин, зі згоди позивача, у відповідності до вимог глави 8 ЦПК України, суд ухвалює рішення під час заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідача вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що батьком малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., є позивач - ОСОБА_4., та матір'ю відповідач ОСОБА_6 (а.с.8,9).
Яке вбачається, разом з позивачем по АДРЕСА_2 зареєстровані діти ОСОБА_7 та ОСОБА_1, та інші члени родини (а.с.11).
Довідками ДНЗ ясла-садочка підтверджено, що бабуся та батько малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_1 постійно опікуються вихованням дітей, приводять та забирають дітей з дитячого закладу, оплачують харчування в садочку, відвідують батьківські збори. За час відвідування дітей ДНЗ мати ОСОБА_6 у вихованні дітей участі не приймає , навчанням та здоров'ям дітей не цікавиться, дошкільний заклад не відвідувала (а.с.13,67).
Згідно довідки Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_6 перебувала в розшуку по Вишгородському РВ ГУМВС України в Київській області як безвісти зникла та 24.06.2014 року її розшук припинено у зв'язку зі встановлення її місцезнаходження. В розшуку Тростянецького РВ УМВС не перебуває та не перебувала (а.с.14).
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21.05.2013 року було встановлено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_4. за адресою: АДРЕСА_2, а також з ОСОБА_6 стягнено аліменти на їх утримання у розмірі по 300 грн. на кожну дитину до їх повноліття (а.с.15-16).

Тростянецькою РДА 18.01.2013 р. та 26.03.2015 р. було прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_1, оскільки мати дітей тривалий час з дітьми не проживає, ніякої участі у їх вихованні не приймає, не відвідує, не телефонує, не цікавиться їхнім станом здоров'я, матеріальної допомоги на їх утримання не надає (а.с.10,51).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона являється матір'ю позивача, та засвідчила, що сімейні стосунки між сторонами не склались і відповідач покинула їх спільне місце проживання, забравши із собою дітей у серпні 2012 року.. Однак вже через три дні вона привезла старшу дочку ОСОБА_7 до позивача на постійне проживання, вказуючи, що у неї немає матеріальної можливості утримувати двох дітей. Дівчинка пішла до садочка «Казка». Вже за декілька місяців на новий рік відповідач привезла меншу ОСОБА_1, яку також полишила позивачеві. На суді у 2013 році вона просила не позбавляти її батьківських прав, та після суду декілька разів відвідувала дочок. Однак потім вже не приїздила, та останній раз телефонувала свідкові 26.05.2014 р. передавала поздоровлення старшій дочці на її день народження. З того часу свідкові про місце проживання чи перебування відповідача нічого не відомо.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які знайомі із родиною ОСОБА_9, недалеко від них проживають, в судовому засіданні показали, відповідач за час проживання у родині позивача була гарною матір'ю, любила дітей, однак потім завела сумнівні знайомства, стала не ночувати вдома, а потім полишала дітей на бабусю по декілька днів. Згодом відповідач виїхала від позивача, але дітей залишила проживати із батьком та його матір'ю. Вже два роки, як свідки не бачили, щоб мати приїздила до дітей. Старша дівчинка вже не згадує про матір, а молодша не пам'ятає взагалі матір. Дівчатка потребують материнської любові та ласки, тому вони стали прихильно ставитись до співмешканки позивача, із якою він на даний час проживає, та називають її матір'ю.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

У п.16 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2011 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону передбачає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, ч.1,2 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» вказує, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не спілкується з дітьми протягом майже двох останніх років, не піклується про їх здоров'я, не цікавиться їх життям, розвитком, навчанням, духовним та фізичним розвитком, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Об'єктивних підстав, які б перешкоджали матері виконувати свої батьківські обов'язки, судом не встановлено. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_4. про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно її дочок підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, позивач просив залишити за ним, тому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 164, 166 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов задоволено повністю

Позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Тростянецького районного суду Сумської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.С. Линник