№ 308/1572/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.10.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Ревачко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Славія Люкс», Приватного підприємства «Салюр» про визнання недійсним договорів, стягнення коштів та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Славія Люкс», Приватного підприємства «Салюр», в якому просить:

1) визнати недійсним договір №004702 від 04.02.2015 року (із додатками) укладений між ОСОБА_1 та ПП «Славія Люкс»;

2) визнати недійсними два договори під №004702 від 04.02.2015 року укладені між ОСОБА_1 та ПП «Салюр» на надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації на 5 500 грн. та 15 500 грн.;

3) стягнути з ПП «Салюр» на користь ОСОБА_1 в сумі 21 210 грн., сплачених по договорам коштів та банківської комісії;

4) стягнути солідарно з ПП «Салюр» та ПП «Славія Люкс» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, однак представник подав заяву, в якій просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідачі в судове засідання на вказану дату та час не зявилися, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

04.02.2015 року ОСОБА_1 уклав договір №004702 з ПП «Славія Люкс», предметом якого є надання учаснику безвідсоткової позики.

Відповідно до п. 2.1.1 даного договору, Учасник зобов'язується своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати до Фонду Учасників, за рахунок якого Підприємство надає відповідні суми у безвідсоткову позику за програмою «Альфа Гроші».

04.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПП «Салюр» було укладено договір №004702 про надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації. Вартість плати за надання послуг складає 15 500,00 грн.

04.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПП «Салюр» було укладено договір №004702 про надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації. Вартість плати за надання послуг складає 5 500,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2015 року ОСОБА_1 сплачено на користь ПП «Салюр» грошові кошти в сумі 21 000 грн. та 210,00 грн. комісії з платника.

Позивач вважає, що всі вищевказані договори є недійсними, такими, що порушують його права як споживача фінансових послуг, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Так, Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману, спонукає, або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б.

Як вбачається з додатку № 2 до договору №004702 від 04.02.2015 року видача коштів проводиться один раз на два місяці, процес отримання позики проводиться на підставі поданих заяв, яка надсилається не пізніше трьох днів до проведення видачі. В процесі отримання позики перевага надається клієнту, який оформив заяву з найбільшою сумою внеску. Отже, розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

В постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-35цс12), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи, є такою, що вводить споживача в оману.

Така діяльність ПП «Славія Люкс» за системою надання позики у групах вводить позивача в оману, оскільки позивач розраховує отримати позику, а отримує лише право на позику. Укладений договір містить несправедливі умови, оскільки не передбачає відповідальності відповідача, містить лише формальні обов'язки для ПП «Славія Люкс», перевірити виконання яких, позивач не має можливості. Умови вказаного договору є непрозорими і спрямовані на введення в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

В свою чергу, виходячи зі змісту Договору №004702 від 04.02.2015 року, останній не спрямований на настання реальних обумовлених наслідків, а містить лише умови щодо надання певних інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи вище наведенні обставини, суд приходить до переконання, що договір №004702 від 04.02.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Славія Люкс», договори № 004702 від 04.02.2015 року, № 004702 від 04.02.2015 року укладені між ОСОБА_1 та ПП «Салюр» є недійсними; сплачені позивачем кошти в сумі 21 000 грн. підлягають стягненню з ПП «Салюр» на користь ОСОБА_1 Грошові кошти в сумі 210 грн. стягненню з ПП «Салюр» на користь ОСОБА_1 не підлягають, оскільки являються комісійною винагородою банку за проведення платежу.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інше.

Суд вважає не доведеним причинення позивачу відповідачами моральної шкоди.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 365 грн. 40 коп., які останній не просив стягувати з відповідачів, тому судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 80, 212, 224-226 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Славія Люкс», Приватного підприємства «Салюр» про визнання недійсним договорів, стягнення коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недійсним договір №004702 від 04.02.2015 року (із додатками) укладений між ОСОБА_1 та ПП «Славія Люкс».

Визнати недійсним договір під №004702 від 04.02.2015 року укладений між ОСОБА_1 та ПП «Салюр» на надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації на суму 15 500,00 грн.

Визнати недійсним договір під №004702 від 04.02.2015 року укладений між ОСОБА_1 та ПП «Салюр» на надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації на суму 5 500,00 грн.

Стягнути з ПП «Салюр» на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 21 000,00 грн., сплачених по договорам коштів.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Лемак О.В.