Справа № 157/116/15-ц
Провадження №2/157/58/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря - Фесь Т.І.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, у якому зазначає, що 25 грудня 2013 року близько 03 години 30 хвилин відповідач ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля приміщення кафе «Вероніка», що розташоване по вул. Ковельська 9 у м. Камені-Каширському, під час сварки, яка виникла із-за особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя. Крім того, відповідач під час цього конфлікту умисно відірвав з її куртки комір з натурального хутра, внаслідок чого куртка стала непридатною, чим спричинив їй майнову шкоду у розмірі 1500 грн. Для встановлення категорії тяжкості тілесних ушкоджень на підставі направлення слідчого 25 грудня 2013 року вона їздила на проведення судово-медичної експертизи з м. Каменя-Каширського до смт. Ратне та у зворотному напрямку, у зв'язку з чим, будучи позбавленою можливості самостійно пересуватися, користувалася автотранспортними послугами перевізника і понесла витрати у розмірі 400 грн. Обставини заподіяння їй відповідачем тілесних ушкоджень у вигляді синця в ділянці обличчя підтверджується вироком Камінь-Каширського районного суду від 10.10.2014 року. Не погоджуючись із цим вироком ОСОБА_2 подав до апеляційного суду Волинської області апеляційну скаргу, і тому вона для захисту своїх інтересів їздила до м. Луцька та у зворотному напрямку, через що понесла витрати по оплаті проїзду у громадському транспорті у розмірі 101 грн. 63 коп. Неправомірними діями відповідача їй заподіяна також моральна шкода, оскільки через отримані тілесні ушкодження та пошкодження майна вимушена була тривалий час терпіти фізичний біль та душевні страждання, не могла вести звичний спосіб життя, спілкуватися з друзями. У зв'язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на її користь 2001 грн. 63 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 532 грн. 50 коп. судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

23 лютого 2015 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну позовних вимог, згідно з якою відмовилася від позову у частині вимог про стягнення з відповідача вартості куртки та витрат по оплаті автотранспортних послуг, пов'язаних з її проїздом 25 грудня 2013 року з м. Каменя-Каширського до смт. Ратне для проведення судово-медичної експертизи та у зворотному напрямку, позовні вимоги у частині відшкодування їй моральної шкоди збільшила, і всього просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду у розмірі 101 грн. 65 коп., що пов'язана з оплатою вартості проїзду з м. Каменя-Каширського до м. Луцька для участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, та у зворотному напрямку, моральну шкоду у розмірі 4500 грн. та судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 532 грн. 50 коп. та оплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування вимог позивачка також зазначає, що у зв'язку з ушкодженням відповідачем її обличчя не могла приступити до виконання своїх трудових обов'язків бухгалтера ДП СЛАП «Камінь-Каширськ агроліс», через що змушена була взимку, а не влітку, як планувала раніше, брати частину щорічної основної відпустки у період з 25 грудня 2013 року до 4 січня 2014 року. У ці дні вимушено перебувала вдома, оскільки через наявні на обличчі крововиливи не могла з'явитися на людях, своїми діями відповідач принизив її честь та гідність, своєї вини не усвідомив, не розкаявся і продовжує образливо висловлюватися у її адресу.

Ухвалою суду від 23 лютого 2015 року прийнято відмову позивачки ОСОБА_1 від позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 вартості куртки у розмірі 1500 грн. та вартості проїзду 25 грудня 2015 року до смт. Ратне і у зворотному напрямку, та провадження у цій частині вимог закрито.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 змінені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з викладених у її заявах підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги визнали частково і не заперечували стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 200 грн. у рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року біля 03 години 30 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля приміщення кафе «Вероніка», що по вул. Ковельська, 9 у м. Камені-Каширському Волинської області, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та потерпілою ОСОБА_1, умисно наніс останній один удар кулаком в обличчя, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження. Ці обставини підтверджуються вироком Камінь-Каширського районного суду від 10 жовтня 2014 року, що набрав законної сили 11 грудня 2014 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Ухвалою суду від 09 січня 2015 року за заявою ОСОБА_2 його звільнено від призначеного судом покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 293 від 25 грудня 2013 року у ОСОБА_1 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці обличчя, яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що саме з вини відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 завдано тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зв'язку з неправомірними діями ОСОБА_2 позивачкою були понесені витрати на поїздку до міста Луцька для участі у судовому засіданні в апеляційному суді Волинської області під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на вирок від 10 жовтня 2014 року щодо нього та у зворотному напрямку у розмірі відповідно 54 грн. 13 коп. та 47 грн. 50 коп. Загальний розмір цих витрат становить 101 грн. 63 коп., які суд в рамках розглядуваної цивільної справи відносить до майнової шкоди і вважає на необхідне стягнути їх з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1

Відповідно до ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами і доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 статті 23 ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачка ОСОБА_1 перенесла фізичну біль та душевні страждання. Окрім того був порушений звичний спосіб життя позивачки, зокрема, остання у зв'язку з тілесними ушкодженням на обличчі не могла ходити на роботу, вимушено використала частину відпустки тривалістю 10 календарних днів з 25.12.2013 року по 04.01.2014 року, хоча планувала відпустку влітку. Ці обставини підтверджуються наказом № 175 від 25 грудня 2013 року ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» та графіком щорічних відпусток підприємства на 2014 рік.

Окрім того, у зв'язку з нанесенням відповідачем тілесних ушкоджень ОСОБА_1, остання терпіла незручності, змушена була через наявність синця гримувати своє обличчя, прикриватися від колег по роботі, про що зокрема у судовому засіданні пояснила свідок ОСОБА_4, яка була колегою позивачки по роботі.

Цивільний позов про стягнення моральної шкоди у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України потерпілою ОСОБА_1 заявлений не був.

За таких обставин та беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй протиправними діями відповідача.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обсяг та характер завданого позивачці тілесного ушкодження, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, характер та обсяг болю і страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідача, істотність та тривалість вищевказаних вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, які були необхідні їй для відновлення попереднього стану, ступінь вини відповідача, зокрема те, що шкода була завдана його умисними діями, та, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та добросовісності, вважає що в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню на користь позивача 2000 грн.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження того, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 їй була завдана моральна шкода у більшому розмірі.

Суд вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 як на підставу для відшкодування їй моральної шкоди на неправомірну поведінку відповідача ОСОБА_2 після вчинення щодо неї злочину, оскільки не доведено, що саме внаслідок таких дій відповідача їй спричинено моральну шкоду, тобто недоведений причинний зв'язок між діями відповідача після вчинення злочину і заподіянням моральної шкоди позивачці, яку вона просить стягнути.

Отже, суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 4500 грн., яку ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2, є явно завищеним та необґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з наданою квитанцією до прибуткового касового ордера № 15/02 та актом здачі-прийомки наданих послуг від 02 лютого 2015 року, позивачкою ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу, що полягала в підготовці та складані адвокатом ОСОБА_5 цивільного позову до суду, у розмірі 532 грн. 50 коп. (а.с. 15, 16).

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково (45,63 %), то на її користь з ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені і документально підтвердженні судові витрати, пов'язані з наданням їй правової допомоги, у розмірі 242 грн. 98 коп.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачкою ОСОБА_1 при подачі позову до суду був сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру (стягнення моральної шкоди) у розмірі 243 грн. 60 коп.

Оскільки позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволено частково (44,44 %), то з відповідача ОСОБА_2 на її користь належить стягнути 108 грн. 26 коп. понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Таким чином, всього з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені останньою судові витрати у розмірі 351 грн. 24 коп.

Окрім того, враховуючи те, що позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю та беручи до уваги, що позивачка, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 України "Про судовий збір" при подачі позову про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача ОСОБА_2 у дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою суду від 16 лютого 2015 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2, який надав договір про надання правової допомоги від 16 лютого 2015 року, що укладений між ним та адвокатом ОСОБА_3, останній був допущений до участі у розгляді справи як представник відповідача та особа, яка надає правову допомогу (а.с. 22-24).

Згідно з наданим розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу та квитанцією до прибуткового касового ордера № 12 від 25 лютого 2015 року, відповідачем ОСОБА_2 було сплачено 1376 грн. адвокату ОСОБА_3 за надання правової допомоги, що полягала, зокрема і в участі останнього у судових засіданнях (а.с. 46, 47).

Враховуючи обсяг наданої відповідачу ОСОБА_2 правової допомоги (участь у попередньому судовому засіданні 16 лютого 2015 року (33 хвилини) та у судових засіданнях 23 лютого 2015 року (46 хвилин), 25 лютого 2015 року (51 хвилина) і 27 лютого 2015 року (51 хвилина), граничний розмір компенсації витрат на таку допомогу та беручи до уваги, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено на 54,37 %, то з останньої необхідно стягнути у відшкодування понесених відповідачем судових витрат по оплаті правової допомоги 748 грн. 13 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 101 гривню (сто одну) 63 копійки матеріальної шкоди та 2000 гривень (дві тисячі) у рахунок відшкодування моральної шкоди, що завдані злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 351 гривню (триста п'ятдесят одну) 24 копійки понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривні (двісті сорок три) 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 748 гривень (сімсот сорок вісім) 13 копійок понесених ним судових витрат.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О. В. Антонюк