пр. № 2-зз/759/21/15
ун. № 759/4336/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Павлишиній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про зняття арешту та просила скасувати обтяження у вигляді арешту та заборони на вчинення дій, що застосовані до ? частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві приватної власності; виключити з усіх реєстрів відомості про накладення існуючих обтяжень у вигляді арешту та заборони на вчинення дій, про накладення існуючих обтяжень у вигляді арешту та заборони на вчинення дій, що застосовані до ? частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві приватної власності.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 13.04.2001 року Ленінградським районним судом м. Києва (на даний час: Святошинський районний суд м. Києва) було розглянуто справу № 2-1892/2001 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, внаслідок чого, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 24.04.2001 року. На підставі вищевказаного рішення від 13.04.2001 року, була постановлена ухвала № БР-32 про накладення арешту на квартиру, яка належала боржнику, ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду, щодо стягнення боргу за договором позики. Після цього, ? частину вищевказаної квартири було виставлено на прилюдні торги для її реалізації та для погашення вищевказаного боргу, однак дані торги не відбулися, а вищевказану квартиру було знято з торгів. Натомість позивач як стягував, виявила бажання залишити за собою дане майно, про що, 30 березня 2004 року нотаріусом було видано свідоцтво НОМЕР_2, що засвідчує факт передачі вищевказаної ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 в рахунок погашення вищевказаного боргу за договором позики. Разом з тим, 30 квітня 2004 року дану ? частину квартири АДРЕСА_1 було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на праві приватної власності за ОСОБА_3, про шо було зроблено реєстраційний напис на зворотній стороні свідоцтва НОМЕР_2 від 30.03.2004 року та зроблено запис у реєстрову книгу № д. 225-2 за реєстровим № 192 від 30.04.20014 року. Однак ОСОБА_1 до цього часу не має змоги вільно користуватись та розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. На даний час Рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 13.04.2001 року по справі № 2-1892/2001 виконано в повному обсязі, а тому на даний час вже немає необхідності застосовувати вищевказані обтяження у вигляді накладення арешту та заборони на вчинення дій для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, зазначено, що ОСОБА_1, який мешкає, АДРЕСА_2, належить право власності на майно, яке складається із ? частини квартири за номером АДРЕСА_1, ? частина квартири була передана ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу, раніше ? частина квартири належала ОСОБА_2 (а.с. 4).

Згідно п.6, ст.. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України: «Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу.

Враховуючи те, що підстави для накладення арешту на майно відпали, але це майно продовжує перебувати під арештом і забороною, у зв'язку із чим порушуються право ОСОБА_1, а тому заяву суд визнає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.. 41 п. 6 КУ, ст. 321 ч. 1, 391 ЦК Україна, ст.ст. 10, 11, 57-60, 154, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений на ? частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві приватної власності.

Виконання рішення суду доручити Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: