15.04.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі
судді Корицької В.О.,
при секретарі Зоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
про стягнення заборгованості,-
В судове засідання 15.04.2015 року позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.25).
Відповідач в судові засідання 02.03.2015 р. та 15.04.2015 року не з'являвся, про час і місце розгляду справи завчасно повідомлявся судом у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується наявними у справі матеріалами. Заперечень на даний позов до суду не надходило, щодо поважності причин відсутності, суд не повідомлено (а.с. 18,19, 22,23).
За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.12.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким останній отримав в позику кошти в сумі 1000,00 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.3).
04.02.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким останній отримав в позику кошти в сумі 600,00 доларів США, про що свідчить розписка про передачу коштів (а.с.4).
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд прийшов наступного висновку.
Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Посилання позивача на ст. 611 ЦК України не є підставою для задоволення позову про стягнення моральної шкоди, тому що вказана норма закону лише вказує на правові наслідки порушення зобов'язання.
Суд звертає увагу, що при укладенні договору позики сторони не узгоджували питання щодо можливості відшкодування моральної шкоди при порушенні зобов'язань.
За таких обставин, у задоволені позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди належить відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст. 88, 158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави 347,42 грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію даного заочного рішення направити сторонам рекомендованим листом із повідомленням про його вручення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів із дня отримання ним копії даного рішення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.О. Корицька