Справа № 265/5720/15-ц
Провадження № 2/265/2390/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Копилової Л.В.,
при секретарі Єфремовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, середнього заробітку, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, середнього заробітку, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем до 27 липня 2015 року. Після його звільнення відповідач не виплатив йому повністю заробітну плату, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість перед ним по виплаті такої, яка складає 28 646,20 грн. Крім цього, несвоєчасною виплатою заробітної плати йому також заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 1 000 грн.
Враховуючи це, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 28 646,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 липня 2015 року по день прийняття судом рішення по справі, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. та компенсацію за надану правову допомогу в розмірі 292,32 грн.
Під час розгляду справи в суді, позивач зменшив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року в розмірі 3 350,70 грн., моральну шкоду в сумі 1 000 грн. та компенсацію за надану правову допомогу в розмірі 292,32 грн., вказавши на те, що заборгованість по заробітній платі відповідачем йому була добровільно виплачена.
Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи до суду не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу в його відсутність, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Представник відповідача на розгляд справи не зявився за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із закритим акціонерним товариством «Азовелектросталь» по 27 липня 2015 року, яке за рішенням загальних зборів від 01 квітня 2011 року було перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь».
Звільнений у звязку із скороченням штату на підставі наказу від 27 липня 2015 року, що підтверджується копією його трудової книжки.
Згідно розрахункового листка ПрАТ «Азовелектросталь» вбачається, що заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 по виплаті заробітної плати останньому станом на 25 серпня 2015 року складає 28 646,20 грн. вже з урахуванням утриманих податків та зборів (а. с. 5).
Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатив ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у вказаній сумі.
Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами.
Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України Про оплату праці, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів.
Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з пунктом 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Суд на підставі викладеного, вважаючи обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного.
Виходячи з того, що розмір середньоденного заробітку позивача ОСОБА_1 в сумі 80 грн. 82 коп. відповідачем не оспорюється, з урахуванням письмових доказів, суд вважає розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 3 350,70 грн.
З урахуванням наведеного, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Тривалість порушення трудових прав ОСОБА_1 з боку ПрАТ «Азовелектросталь» свідчить про наявність моральних страждань позивача, а позбавлення останнього належної йому заробітної плати безумовно вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та свідчить про втрату позивачем нормальних життєвих зв'язків.
За змістом ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи, що факт порушення трудових прав ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтованими судом визнаються і його позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки, у відповідності з положеннями ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, також наведених позивачем обґрунтувань моральних страждань і визначає до відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень.
З довідки наданої позивачем, вбачається, що правова допомога надавалася ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 На підтвердження оплати правової допомоги в розмірі 292,32 грн. позивачем наданий договір про надання правової допомоги від 21 серпня 2015 року, акт прийому-передачі виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордера № 173, в якій адвокатом зазначено про отримання вказаної вище суми.
Вказані витрати на правову допомогу відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.
Керуючись ст.ст.88,213-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, середнього заробітку, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу, задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 350 (три тисячі триста пятдесят) гривень 70 копійок, з утриманням при виплаті із вказаної суми передбачених законом податків, обов'язкових платежів і зборів, моральну шкоду в сумі 500 (пятсот) грн. та витрати на правову допомогу в сумі 292 (двісті девяносто дві) гривні 32 копійки.
В іншій частині задоволення позову, відмовити.
Стягнути з ПрАТ «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з дня отримання його копії шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.
Суддя ____________________