АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7992/15 Головуючий 1 інстанції: Горбунова Я.М
Справа: № 643/2418/15-ц Доповідач: Малінська С.М.
Категорія: «договірні правовідносини»
Ухвала

іменем України

07 грудня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді - Малінської С.М.,

суддів: Бровченка І.О., Піддубного Р.М.

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «X Легіон», яке діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 01 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до договору займу від 02.02.2005 р. він передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 33900 грн., які останній зобовязався повернути до 05.11.2011 р. Проте відповідач гроші не повернув, у звязку з чим позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути борг з відповідача за договором займу від 02.02.2005 року у розмірі 33900 грн., інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 25777,40 грн., три проценти річних у розмірі 3753,15 грн., проценти (подвійна облікова ставка НБУ) у розмірі 26913,63 грн. та судові витрати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юридична компанія «X Легіон», яке діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 02 лютого 2005- року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 33900 грн. Позичальник зобовязався повернути позикодавцеві позичені кошти в строк до 05.11.2011 року. В разі, якщо відповідач не поверне в строк суму позики, йому необхідно сплатити проценти за неправомірне користування чужими коштами, виходячи з облікової ставки НБУ, а також відшкодувати позикодавцеві збиток.

ОСОБА_2 зобовязання за договором в установлений строк не виконав, заборгованість та суми, передбачені укладеним договором позивачу не повернув.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду, який просив застосувати відповідач у своїй заяві від 28 вересня 2015 року.

Судова колегія погоджується з такими висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За правилами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою, про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За забовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦПК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у своїх запереченнях від 28 вересня 2015 року просив суд застосувати позову давність (а.с.48-49).

Укладеним між сторонами договором позики було визначено дату виконання цього зобов'язання, а саме - 05 листопада 2011 року. А, отже, позивач ОСОБА_1 до суду із позовом про стягнення суми боргу за цим договором повинен був звернутися не пізніше 05 листопада 2014 року.

Зі штампу поштового відправлення, якій міститься на конверті (а.с.7) та зі штампу реєстрації вхідної кореспонденції (а.с.1) вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 була подана пізніше строку позовної давності., а саме : згідно штампу на конверті у 2015 році, згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції 20.02.2015 року.

Доказів на підтвердження того, що позов ОСОБА_1 було пред'явлено до 05 листопада2014 року суду не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,що ОСОБА_1 пропущено строк на звернення до суду, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову останнього.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "X Легіон", яке діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :