пр. № 2/759/5515/15
27 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Кириленко Т.В,
при секретарі Вольф Т.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок злочину,
В серпні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1 279 978,66 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000грн., посилаючись на те, що 19.11.2003 між ним та ТОВ НВФ «Вест» був укладений договір інвестування будівництва № 552-Д, відповідно до умов якого позивач інвестував кошти у будівництво трикімнатної квартири загальною площею 106,18 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 291995грн, а ТОВ НВФ «Вест» після закінчення будівництва будинку у другому кварталі 2005 року зобов'язалося передати йому зазначену квартиру.
Позивач зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору ним станом на 4 грудня 2003р. було внесено грошові кошти в сумі 291 995грн, про що ТОВ НВФ «Вест» видано довідку № 552.
Проте, як згодом з'ясувалось, відповідач ОСОБА_2, обіймаючи посаду генерального директора ТОВ «НВФ «ВЕСТ» та президента ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг», достовірно знаючи про те, що використання коштів, які були інвестовані фізичними особами, в тому числі, позивачем в будівництво квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, на інші, окрім будівництва даного житлового будинку, потреби ТОВ «НВФ «ВЕСТ» та ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг» приведе до неможливості виконання вищевказаного договору інвестування та заподіяння інвестору, позивачу по справі моральних страждань, пов'язаних з тривалим невиконанням договору, неможливістю покращити свої житлові умови та матеріальної шкоди, пов'язаної з використанням його інвестицій не на будівництво квартири у житловому будинку по АДРЕСА_1 та неотриманням ним за інвестиційним договором квартири, зловживаючи повноваженнями службової особи, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті отримання неправомірної вигоди у вигляді незаконного прибутку, у своїх особистих інтересах та інтересах очолюваних ним підприємств - ТОВ «НВФ «ВЕСТ» та ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг», засновником яких він являвся, шляхом використання залучених від інвестора коштів всупереч його волі та на цілі, не передбачені інвестиційним договором, використав отримані Товариствами на будівництво будинку грошові кошти на потреби очолюваних ним підприємств, не пов'язаних з будівництвом даного житлового будинку, зокрема, видачу безвідсоткових грошових позик, безповоротних фінансових допомог, ведення будівництва інших об'єктів, що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді втрат інвестицій позивача у сумі 291 995 грн.
Позивач зазначає, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2014 р., який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2015 р. залишено без змін, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України та призначено покарання у виді штрафу, цивільний позов позивачки був залишений без розгляду та роз'яснено останній, як потерпілій про її право на відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі реальної вартості на теперішній час житла, що становить 1 279 978,66 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні 19.11.2003 між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ НВФ «Вест» був укладений договір інвестування будівництва № 552-Д, відповідно до умов якого позивач інвестував кошти у будівництво трикімнатної квартири загальною площею 106,18 кв.м. на 7 поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в сумі 291 995 грн, а ТОВ НВФ «Вест», після закінчення будівництва у другому кварталі 2005 року зобов'язалося передати інвестору ОСОБА_1 зазначену квартиру (а.с.10 ).
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2014 р., який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2015 р. залишено без змін, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу, цивільний позов позивачки був залишений без розгляду та роз'яснено останній, як потерпілій про її право на відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства (а.с. 32-67, 16-31).

Відповідно до вказаного вироку, відповідач ОСОБА_2, обіймаючи посаду генерального директора ТОВ «НВФ «ВЕСТ» та президента ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг», достовірно знаючи про те, що використання коштів, які були інвестовані фізичними особами, в тому числі, позивачем в будівництво квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, на інші, окрім будівництва даного житлового будинку, потреби ТОВ «НВФ «ВЕСТ» та ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг» приведе до неможливості виконання вищевказаного договору інвестування та заподіяння інвестору - позивачу по справі моральних страждань, пов'язаних з тривалим невиконанням договору, неможливістю покращити свої житлові умови та матеріальної шкоди, пов'язаної з використанням його інвестицій не на будівництво квартири у житловому будинку та неотриманням нею за інвестиційним договором квартири, зловживаючи повноваженнями службової особи, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті отримання неправомірної вигоди у вигляді незаконного прибутку, у своїх особистих інтересах та інтересах очолюваних ним підприємств - ТОВ «НВФ «ВЕСТ» та ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг», засновником яких він являвся, шляхом використання залучених від інвестора - позивача ОСОБА_1 коштів всупереч його волі та на цілі, не передбачені інвестиційним договором, використав отримані Товариствами на будівництво будинку грошові кошти на потреби очолюваних ним підприємств, не пов'язані з будівництвом даного житлового будинку, зокрема, видачу безвідсоткових грошових позик, безповоротних фінансових допомог, ведення будівництва інших об'єктів, що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді втрат інвестицій інвестора ОСОБА_1 у сумі 291 995 грн.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Оскільки вироком Святошинського районного суду м. Києва від 5.11.2014р. встановлено, що ОСОБА_2 вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України спричинив ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 291 995грн., його цивільний позов був залишений без розгляду, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню вказана сума.

Доказів того, що матеріальна шкода, спричинена позивачу внаслідок злочину становить 1 279 978,66грн. суду не надано, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про стягнення коштів з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, стягнути які просить представник позивача з посиланням на ст. 625 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки з боку відповідача не виникло будь-яких грошових зобов'язань по договору № 552-Д від 19.11.2003р., предметом вказаного договору є залучення інвестицій, а не виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 під морально шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що позивачу спричинена і моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Враховуючи суть позовних вимог, тривалість страждань позивача, характер діяння відповідача та виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди в 100 000грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 291 995 грн. 50коп., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., а всього підлягає стягненню 391 995грн. 50коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3 919грн. 95коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: