РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.12.2015 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Ніколайчук А.В.за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою посилаючись на те, що 01 січня 2014 грн. передав відповідачу у позику 500 тис. грн. до 31 грудня 2014 року. Від повернення коштів відповідач відмовляється. Тому вимушений звернутися до суду про стягнення боргу.

У судове засідання представник позивача зявився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 01 січня 2014 грн. укладено договір позики за яким позивач передав відповідачу у безвідсоткову позику 500 тис. грн. до 31 грудня 2014 року. Відповідач у визначений строк зобовязання не виконав та не повернув повернув кошти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Суд вважає, що волевиявлення сторін підтверджується підписами у договорі позики.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що позивач має право на повернення основного боргу у розмірі 500000 грн., індексу інфляції у розмірі 196500,54 грн.(за період з 01.01.2015 по 31.08.2015, сукупний індекс інфляції 1.393) 3%річних 9986,30 грн. тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в цій частині та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому зазначена сума заборгованості підлягає до стягнення.

Не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування коштами у розмірі 139205,48 грн. так, як умови договору позики не передбачають нарахування та сплату відсотків.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати так, як позивач звільнений від сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 706486,84 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 6090 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Стефанишин