22-ц/775/468/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Гальченко І.В.
Суддя-доповідач Сорока Г.П. Категорія 51
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді - Сороки Г.П.,

суддів - Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області, про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

14 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області (далі за текстом Волноваський ВРАГС), який в подальшому уточнив та доповнив, в остаточній редакції позовної заяви просив визнати його батьком дитини ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Степне Волноваського району Донецької області, в актовий запис про народження дитини № 9 від 17 грудня 2014 року, зроблений виконавчим комітетом Степнянської сільської ради Волноваського району Донецької області, внести зміни та виключити з нього відомості про батька дитини - ОСОБА_4, батьком дитини записати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінивши прізвище дитини з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7», ім'я, по-батькові, дату та місце народження дитини залишити без змін.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з травня 2012 року у м.Донецьку він почав зустрічатися з відповідачкою ОСОБА_3, а приблизно через 4 місяці вони стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У квітні 2014 року відповідачка повідомила йому про свою вагітність, на що він запропонував їй укласти шлюб, але вона своєї згоди на це не дала та у липні 2014 року повернулась проживати до своїх батьків у АДРЕСА_1. У вересні 2014 року він дізнався, що відповідачка проживає з іншим чоловіком. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_7, батьківство дитини визнав громадянин ОСОБА_4, який особисто подав про це заяву при реєстрації народження дитини.

Він є батьком дитини, оскільки на час ймовірного зачаття вони з відповідачкою підтримували шлюбні стосунки, має намір приймати участь у вихованні дитини та піклуватися про неї. Тому йому необхідно визнання батьківства щодо дитини з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів дитини, перебування дитини з ним у правовому зв'язку.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Сніжне Донецької області, батьком громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Внесено зміни в актовий запис № 9 від 17 грудня 2014 року про народження ОСОБА_7, вказано батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та змінено прізвище дитини на «ОСОБА_7», інші відомості залишено без змін.

Не погодившись з рішенням суду в частині зміни прізвища дитини, відповідачка ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення суду в частині зміни прізвища дитини з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволені даної позовної вимоги, посилаючись на необґрунтованість, незаконність рішення та неправильне застосування судом норм процесуального права.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_2, представник т третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином, що підтверджується телефонограмами, зареєстрованими у встановленому порядку в журналі телефонограм за №№1589,1590,1591,1592, витягом з якого долучений до справи, а також факсимільним повідомленням. Відповідачка ОСОБА_3 та третя особа - ВДРАГС Волноваського району подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Інші особи про причини неявки суду не повідомили, ніяких заяв суду не подали. Тому, виходячи з положень ст.305 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду в частині зміни прізвища дитини з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7» скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені даної позовної вимоги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Як вбачається зі справи, рішення суду оскаржує відповідач ОСОБА_3 в частині визначення прізвища дитини за прізвищем батька. В решті частини рішення суду ніким не оскаржується. Тому, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження, колегія суддів перевіряє законність рішення лише в частині визначення прізвища дитини за прізвищем батька, а в іншій частині законність рішення суду не перевіряє.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в період з вересня 2012 року по квітень 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією родиною. ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 народився син ОСОБА_7, батьком якого за заявою матері та батька про реєстрацію народження дитини та про визнання батьківства вказаний ОСОБА_4

З урахуванням того, що батьківство позивача щодо дитини визнано сторонами, суд дійшов до висновку про визнання ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_7 та внесення змін в актовий запис про народження дитини щодо батьківства позивача і зміни прізвища дитини з ОСОБА_7 на ОСОБА_2.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька та дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в п.6 постанови від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно п.10 цієї ж Постанови в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126 СК).

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, згідно актового запису про народження № 9 від 17.12.2014 року, вчиненого Степнянською сільською радою Волноваського району Донецької області, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.33-35) дитина ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьками дитини вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі медичного свідоцтва про народження дитини та заяви батьків. Відомості про батька дитини внесенні на підставі заяви матері і батька про визнання батьківства.

Судом також встановлено і це визнано сторонами та не оспорюється апелянтом, що батьком дитини є позивач ОСОБА_2

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку про визнання ОСОБА_2 батьком дитини з внесенням відповідних змін щодо батьківства дитини в актовий запис про народження дитини.

Рішення суду в частині визнання батьківства позивача щодо дитини та внесення змін про його батьківство в актовий запис про народження дитини ніким не оскаржується.

Вирішуючи позовні вимоги про зміну прізвища дитини за прізвищем позивача - батька дитини, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не заперечувала батьківство позивача щодо її сина.

Відповідно до вимог ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч.ч.3,5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища одного із батьків прізвище дитини може бути змінено за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Як вбачається зі справи, дитина народжена у батьків, які не перебували та не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Запис про батька дитини «ОСОБА_4» в актовий запис про народження дитини був внесений за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання батьківства і за їх згодою прізвище дитини «ОСОБА_7» було визначене за походженням від батька.

Оскільки судом встановлено батьківство позивача щодо дитини ОСОБА_7 та внесені відповідні зміни в актовий запис про народження дитини щодо його батьківства замість батьківства ОСОБА_4, суд вірно дійшов до висновку про зміну прізвище дитини з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7» за походженням від батька. Такий висновок суду випливає з встановлених судом обставин та відповідає вимогам наведених норм матеріального права щодо визначення прізвища дитини за прізвищем батьків.

Наведені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано чи порушено норми матеріального права при вирішенні питання щодо визначення прізвища дитини за походженням від батька.

Як вбачається зі справи, відповідачка ОСОБА_3, наполягаючи на залишенні без зміни прізвища дитини «ОСОБА_7» та визнаючи батьківство позивача щодо дитини, в суді першої інстанції посилалась на те, що вона проживає з ОСОБА_4 і має намір з ним зареєструвати шлюб. При цьому, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі відповідачка не заявляла вимог про привласнення дитині прізвища за походженням від неї як матері дитини.

Переглядаючи справу в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах доводів апеляційного оскарження, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про неправильне визначення судом прізвища дитини за походженням від батька ОСОБА_2, оскільки ці доводи не грунтуються на вимогах ст.ст.145,148 СК України, відповідно до яких прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Як встановлено судом і це не оспорювалось сторонами в суді першої інстанції та не визнано представником відповідачки ОСОБА_3 в апеляційному суді, відповідач ОСОБА_4 не є батьком дитини.

Таким чином, у зв'язку з визнанням батьківства позивача стосовно дитини та внесенням в актовий запис про народження дитини відомостей про батьківство позивача, запис про батьківство ОСОБА_4 з цього актового запису відповідно виключається, дитині не може бути залишене прізвище «ОСОБА_7», оскільки прізвище дитини визначається за походженням від батьків.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування рішення суду, у справі не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд у порушення процесуального закону прийняв уточнену позовну заяву ОСОБА_2 зі зміною предмету та підстав позову, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається зі справи, розгляд справи по суті в суді першої інстанції розпочато 20.02.2015 року, що підтверджується журналом судового засідання, згідно змісту якого судом було оголошено позовну заяву і сторонами висловлена думка щодо підтримання позову та визнання позовних вимог. У зв'язку з вирішенням питання про притягнення до участі у справі ОСОБА_9 в якості третьої особи по справі була оголошена перерва (а.с.46-47).

Зі справи також вбачається, що 13.03.2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 від 10.03.2015 року, в якій він до участі у справи залучив другим відповідачем ОСОБА_4 В даній заяві позивача предмет спору не змінений, а лише уточнені (конкретизовані) вимоги про визнання батьківства стосовно дитини з посиланням на дані актового запису про народження дитини. Також позовні вимоги доповнені вимогами про внесення змін в актовий запис про народження дитини щодо відомостей про батька дитини та прізвища дитини, що є нерозривно пов'язаними з вимогами про визнання батьківства - наслідком зміни батьківства щодо дитини. Тобто, позивачем були збільшені позовні у відповідності з положеннями ч.2 ст.31ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки в позовній заяві позивач просив визнати його батьком дитини ОСОБА_7, а суд визнав позивача батьком дитини ОСОБА_7, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається зі справи, в своїй уточненій позовній заяві позивач зазначав прізвище дитини «ОСОБА_7», а в актовому записі про народження дитини №9 від 17.12.2014 року зазначено прізвище дитини «ОСОБА_7». Однак, між сторонами не виникало спору про те, що заявлені вимоги стосуються саме дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 матір'ю ОСОБА_3, реєстрація народження якої проведена 17.12.2014 року за актовим записом №9 Степнянською сільською радою Волноваського району Донецької області на підставі медичного свідоцтва про народження дитини ОСОБА_7 №551 від ІНФОРМАЦІЯ_3 за спільною заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з привласненням дитині прізвища «ОСОБА_7». В апеляційному суді представник відповідачки ОСОБА_3 дані обставини не оспорював.

Крім того, рішення суду в частині визнання батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, та внесення в актовий запис про народження дитини змін щодо батька дитини ніким не окаржується.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав вважати, що суд при вирішенні справи вийшов за межі позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарги ОСОБА_3 на те, що суд в своєму рішенні допустив суперечності, зазначивши при наведені пояснень відповідачів про часткове визнання позову, а в мотивувальній частині рішення про повне визнання позову, на думку колегії суддів не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не випливають з обставин справи, не грунтуються на вимогах закону, ніякими доказами не підтверджені, не мають значення для вирішення справи та не впливають на правильність рішення суду.

З урахуванням наведеного, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах доводів апеляційного оскарження на підставі доказів, наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування рішення суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Канурна О.Д.

Соломаха Л.І.