АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4414/14-ц Номер провадження 22-ц/786/680/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед"

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед" про відшкодування шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулися до суду з вищевказаним позовом. У жовтні 2014 року подали уточнену позовну заяву, в якій зазначали, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 лютого 2014 року засуджено ОСОБА_6 за ст. 286 ч. 2 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, до 4 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспорт-ними засобами строком на 2 роки. Внаслідок винних дій ОСОБА_6 наступила смерть ОСОБА_7, який доводиться сином позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і братом ОСОБА_5 Вказували, що позивач ОСОБА_2 поніс матеріальні затрати, по-в'язані з похованням сина ОСОБА_7, а саме: на придбання ритуальних товарів - 4600 грн.; на виготовлення та встановлення пам'ятника - 20238 грн. 75 коп., на проведення поми-нального обіду - 4671 грн. Окрім того, вказували, що діями ОСОБА_6 їм завдано значної моральної шкоди, розмір компенсації якої позивачі виначили у 100 000 грн. кожному з них.

Виходячи з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 застра-хована ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», просили стягнути з ПрАТ «Страхова ком-панія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 29509 грн. 75 коп.; на користь кожного з позивачів - моральну шкоду в розмірі 5000 грн. З ОСОБА_6 - просили стягнути на користь кожного з них моральну шкоду в розмірі 95000 грн. /а. с. 73-80/.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 4 гру-дня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 25 грудня 2014 року про виправлення описки, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 24838грн.75 коп.; моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також на користь ОСОБА_3 - моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

З ОСОБА_6на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_5 стягнуто моральну шкоду в розмірі по 50 000 грн. кожному. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати /а. с. 137-140/.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дніпроінмед", частково не погодившись з даним рішенням місцевого суду, оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріа-льного та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, просило частково скасувати оскаржу-ване ним судове рішення і ухвалити нове рішення, яким у позові до Приватного акціонер-ного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед" відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 лютого 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України,із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до 4 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Зі змісту вказаного вироку суду вбачається, що 04 вересня 2009 року близько 12 год. на вулиці О. Дундича у м. Кременчуці, у напрямку від проспекту Полтавсь-кого до провулку Постишева м. Кременчука сталася дорожньо-транспортна пригода за учас-тю автомобіля ВАЗ-11 1830, під керуванням ОСОБА_6 та мотоцикла «Хонда», без номер-ного знаку, під керуванням ОСОБА_7, в результаті якої водій мотоцикла ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких наступила смерть останнього на місці ДТП, що також підтверджується копією свідоцтва про смерть /а. с. 13-23; 82/.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та недотримання водієм ОСОБА_7 вимог п.п.12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав закон-ної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням наведеної норми закону, вірним є висновок суду, що вказана подія дорожньо-транспортної пригоди внаслідок винних дій ОСОБА_6, в результаті якої настала смерть ОСОБА_7, не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки є фактом, встановленим під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6

Згідно положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Нормами ст. 1201 ЦК України передбачено право особи, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, на їх відшкодування.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транс-портних засобів серії № АА/7990598 від 04 жовтня 2011 року застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед».

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'я-зується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страху-вальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а стра-хувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За нормами ст. ст. 22, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-пра-вової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, який загинув в результаті ДТП, довидився сином позивачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та братом позивачці ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що позивачі зверталися до ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» із заявою про виплату страхового відшкодування, на яку страховою компанією 22 вересня 2014 року за №1372 на адресу позивачів повідомлено, що прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування можливе лише після набрання законної сили рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по даній справі /а. с. 81/.

Вирішуючи спір по суті, та виходячи зі встановлених обставин та вищенаведених норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність під-став для відшкодування страховиком відповідно до лімітів відповідальності шкоди, заподія-ної в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачам.

При визначенні розміру майнової шкоди, що складається з витрат, понесених позивачем ОСОБА_2 в зв'язку з похованням сина ОСОБА_7, судом правомірно взято до уваги докази, надані позивачем у підтвердження зазначених позовних вимог.

Так, згідно копії товарного чека №57 від 05 вересня 2012 року, виданого ФОП ОСОБА_10, вартість ритуальних товарів та послуг, наданих ОСОБА_2 складає 4600 грн. З накладної, виданої ФОП ОСОБА_11 за №1 від 25 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 оплачено витрати на облаштування місця поховання розмірі 20238 грн. 75 коп. /а. с. 9, 12, 84-86/.

Враховуючи, що страхова компанія не відшкодувала ОСОБА_2 вказані витрати, суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 24838 грн. 75 коп.

Задовольняючи вимоги в частині стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» витрат на облаштування місця поховання, суд обгрунтовано взяв до уваги роз'яснення, наве-дені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, згідно яких витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але сума таких витрат не повинна перевищувати граничну вартість стандартних пам'ятників і огорож у цій місцевості. При цьому суд правомірно виходив з доказів, наданих стороною позивачів на підтвердження фактично понесених ними витрат.

В свою чергу, відповідачі не надали відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.11 ЦПК України, як до місцевого суду, так і до суду апеляційної інстанції доказів, що вказана сума витрат перевищує граничну вартість стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

Посилання в апеляційній скарзі на граничний розмір зазначених витрат, визначений Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на вироб-ництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року №45 не може бути взято до уваги, оскільки вказаною постановою регулюються витрати на поховання та пов"я-зані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на вироб-ництві або професійного захворювання.

В той же час, правильним є висновок суду щодо часткового задоволення позовних ви- мог про відшкодування майнової шкоди, оскільки витрати на поминальний обід не є витрата- на поховання в розумінні ст. 1201 ЦК України та ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», і рішення суду в цій частині ніким зі сторін не оскаржується.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, потерпілому відшкодовується також моральна шко-да, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встаноленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Нормами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодо-вується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про обовов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана зокрема із смертю потерпілого.

При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вірно виходив з зазначених вище вимог закону та встановлених у справі обставин, дійшовши об-ґрунтованого висновку про те, що внаслідок смерті ОСОБА_7, його батькам: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та сестрі - ОСОБА_5, які є повивачами у справі, - завдано моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, порушенні їх нормального життєвого укладу, та підлягає відшкодуванню відповідачами.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, місцевим судом в достатній мірі враховано характер і глибину моральних та душевних страждань позивачів, тривалість цих страждань, які фактично тривають до цього часу, при цьому суд правомірно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи положення ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди в зазначеному ними розмірі з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», що відповідає визначеному законом ліміту та відповідно до норм ст. ст. 1167, 1168, 1194 ЦК України - стягнення моральної шкоди на користь позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у розмірі 50 000 грн. кожному - з відповідача ОСОБА_6

Таким чином, з огляду на те, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, - підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед" - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: