Справа №636/1217/15-ц
Провадження №2/1217/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договором позики та витрат за подачу позову і розгляду справи у суді.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладений з відповідачем письмовий договір позики від 30.08.2010 року, згідно якого остання в цей день отримала від ОСОБА_1 суму в розмірі 70000 гривень, яку повинен був повернути до 01.01.2013 року. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернула зазначені кошти, тим самим порушила умови укладеного між сторонами договору позики. Просить суд стягнути на його користь суму боргу за договорами позики в розмірі 70000 гривень та судовий збір у сумі 700 гривень.

У судове засідання сторони не з'явилися, подавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому відповідач визнаючи позов по суті в повному обсязі просить суд затвердити мирову угоду за якою передає у власність нерухоме майна в рахунок погашення вказаного боргу, а позивач погоджуючись з пропозицією відповідача просить суд розглянути спір по суті та ухвалити рішення, оскільки вартість майна задовольняє його вимоги частково.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 30.08.2010 року ОСОБА_1, дійшовши згоди по всім питанням щодо договору позики з відповідачем, надав останній в борг грошову суму в розмірі 70000 гривень строком до 01.01.2013 року, що підтверджується письмовим договором укладеним та підписаним власноруч ОСОБА_2. Позика передана позикодавцем позичальнику готівкою до підписання сторонами договору згідно з п.2 Договору. Своїх зобов'язань позичальник не виконала, суму позики або її частину не повернула до наступного часу. Факт підписання вищезазначеного договору та свій підпис на ній відповідач не заперечує і позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

До цього часу, в встановлений домовленістю термін, грошові кошти в розмірі, вказаному у договорі, відповідач позикодавцеві не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких умов, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Визнаючи позов відповідач вказувала на те, що 01.08.2005 року між нею та ОСОБА_1 був укладений договір про спільну діяльність, метою якої є будівництво та експлуатація бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_3". За домовленістю сторін вкладом ОСОБА_1 є земельна ділянка загальною площею 4220 кв. м, розташована в АДРЕСА_1, якою він користується на підставі договору оренди від 20.03.2005 року, укладеного між Лиманською сільською радою та СПДФО ОСОБА_1 строком на 50 років, зареєстрований Татарбунарським відділенням Одеської філії Центру ДЗК 12.07.2005 року за № 87. Вкладом ОСОБА_2 у спільну діяльність є споруди, які складаються із чотирьох будинків, їдальні, душової, вбиральні. Зазначені споруди ОСОБА_2 зобов'язалася побудувати (зібрати) власним коштом. Згідно акту від 30.08.2010 року вартість побудованих ОСОБА_2 споруд складає 65000 гривень.

Згідно наданих письмових заяв, сторони даного спору досягли домовленості про те, що замість виконання грошового зобов'язання боржник ОСОБА_2 передає позикодавцеві ОСОБА_1 майно, а саме чотири щитові будинки та душову, побудовані за рахунок коштів позичальника.

Згідно ст.31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

За приписами ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору.

Відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Враховуючи положення даної норми, а також відсутність порушень цим засобом погашення боргу прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає за можливе припинити зобов'язання відповідача перед позивачем в розмірі 65000 гривень шляхом передачі прав власності відповідача на збудоване нею майно позивачеві.

В частині незадоволених вказаним погашенням грошових вимог в сумі 5000 гривень та судового збору в сумі 700 гривень, обов'язки відповідача не припиняються і вказана сума підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10.11,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст. 526, 610-612, 625, 626-631, 1046-1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), проживаючого в АДРЕСА_2 право власності на:

будинок відпочинку: позначеного в технічному паспорті під літерою "А", площею 34,3 кв. метри з мансардою, під літерою "а", площею 18,7 кв. метри;

будинок відпочинку: позначеного в технічному паспорті під літерою "Б", площею 34,3 кв. метри з мансардою, під літерою "б", площею18,8 кв. метри;

будинок відпочинку: позначеного в технічному паспорті під літерою "В", площею 34,3 кв. метри з мансардою, під літерою "в", площею 18,8 кв. метри;

будинок відпочинку: позначеного в технічному паспорті під літерою "Г", площею 34,3 кв. метри з мансардою, під літерою "г", площею 18,8 кв. метри;

душову-вбиральню: позначену в технічному паспорті під літерою "Д", площею 31,6 кв. метри, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 комплекс бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Стягнути з ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Харкові, проживає в АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) проживаючого в АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу 5000 гривень і судовий збур у сумі 700 гривень, а разом 5700(п'ять тисяч сімсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя: