Номер провадження: 22-ц/785/9728/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

При секретарі Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6

- про звільнення від сплати аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

10.11.2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просив суд ухвалити рішення про звільнення його від сплати аліментів стягнутих на користь ОСОБА_6 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, 20.12.2002 року і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_6 на його користь аліменти на їх утримання в розмірі 33% від усіх видів її доходів щомісячно.

Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі перебував у фактичних шлюбних відносинах від яких народилися двоє дітей: дочка ОСОБА_9 та син ОСОБА_10. Рішенням від 26.04.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси прийнято рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх його доходів. Рішенням апеляційного суду Одеської області рішення про стягнення з нього аліментів було змінено та наданий час йому нараховуються до сплати аліменти у розмірі 25% на утримання двох дітей. Про те , відповідачка пішла від нього та дітей, живе окремо зі своїм співмешканцем, дітьми не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року позовні вимога задоволено частково. Звільнено ОСОБА_5 від сплати аліментів, стягнених на користь ОСОБА_6 на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі -1/4 частини заробітку(доходу) на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2012 року. У задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів -відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині відмови позовних вимог щодо стягнення аліментів посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що відповідачка не виконує своїх обовязків щодо утримання неповнолітніх дітей, проживає окремо.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, що зявились, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відмовляючи в стягненні аліментів, районний суд виходив з того. що позивачем не надано доказів ухилення ОСОБА_6 від утримання неповнолітніх дітей, так як вона витрачає власні кошти на їх утримання, сплачує внески до школи де вони навчаються,купує речі та сплачує комунальні послуги.

ОСОБА_4 з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що з 29.03.2013 року діти- дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_10 проживають разом з батьком.

Ця обставина не спростована ОСОБА_6, котра в своїх запереченнях посилалась на неприязні стосунки сторін та на те, що до 29 березня 2013 року проживала разом з дітьми.( а.с.103)

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 пояснив, що остання знаходиться на лікуванні, працює ріелтором, має мінливий та нерегулярний заробіток в розмірі від 3000 до 5000 щомісячно.

Позивач являється пенсіонером та його пенсія на місяць становить 2462 грн.78 коп.

Виходячи з того, що неповнолітні діти знаходяться на утриманні батька з 29.03.2013 року, періодична допомога матері не може бути підставою для відмови в позовних вимогах щодо стягнення аліментів на утримання дітей, а тому вимоги щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів, судова колегія оцінює матеріальне становище та здоровя сторін, ту обставину, що відповідачка має нерегулярний та мінливий дохід та вважає, що аліменти необхідно встановить в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину.

Судова колегія не приймає до уваги пояснення представника відповідача про неприязні стосунки сторін так як відносини колишнього подружжя не мають правового значення для зобовязальних правовідносин між батьками та неповнолітніми дітьми.

Не може бути підставою для відмови в вимогах щодо стягнення аліментів і знаходження відповідачки на лікуванні, оскільки ці обставини враховані при визначенні розміру аліментів.

Посилання на сплату комунальних послуг не є оплатою на утримання дітей, а внесення внесків за навчання відповідачкою являються періодичними, а тому не можуть бути підставою для відмови в заявлених вимогах.Наявність боргових зобовязань по аліментах позивача не звільняє матір від зобовязань утримання неповнолітніх дітей котрі проживають з батьком . Судова колегія критично відноситься і до доводів представника відповідача про те, що позивач перешкоджає матері дітей у проживанні з ними за відсутності належних та допустимих доказів.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що позивач не довів ухилення відповідачки від утримання неповнолітніх дітей, що свідчить про порушення судом вимог ст.212-214 ЦПК України, та не врахував норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України, судова колегія рішення суду першої інстанції скасовує в частині відмови від позовних вимог щодо стягнення аліментів та ухвалює нове, про часткове задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.209; 309 ч.1 п.3,4; 316, 317,319 ЦПК України, судова колегія ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2015 року в частині відмови в позовних вимогах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ,30.07.2005 року аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 10.11.2014 року та до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судовий збір у розмірі 535 грн.92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді М.В.Процик

ОСОБА_12