Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Номер провадження 6/711/353/15

Справа № 711/5620/13-ц

04 грудня 2015 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Скляр М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання державного виконавця, в якому той просить винести ухвалу про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій у звязку з виконавчим провадженням про стягнення з ОСОБА_2, на користь КС «Благо» боргу в сумі 234302,73грн.

З матеріалів подання вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.10.2013р. з ОСОБА_2 солідарно з іншими боржниками стягнуто на користь КС «Благо» суму боргу в розмірі 234302,73грн.

На теперішній час рішення суду знаходиться на примусовому виконанні у Придніпровському ВДВС Черкаського МУЮ. Внаслідок виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутні зареєстровані транспортні засоби, але за боржником зареєстрована 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1. Виходом за зазначеною адресою 04.1.2014р. та 24.09.2015р. державний виконавець потрапити до житла не зміг, про що складені відповідні акти.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла суд виходить з наступного.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

У частинах 1, 2 ст. 311 Цивільного кодексу України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань. Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Пунктом 10 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Разом з тим, відповідно до частин 2 - 5, 7 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Зі змісту ст. 376 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

З матеріалів подання не вбачається, що державним виконавцем вжито достатніх заходів для належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби для здійснення виконавчих дій, які не потребують примусового проникнення до житла. Не надано державним виконавцем і відомостей про інших осіб, які проживають чи можуть проживати за зазначеною адресою і права яких зачіпляються у разі примусового проникнення до житла. Не надано державним виконавцем доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню інших виконавчих дій. За таикх обставин подання задоволенню не підлягає.

Також суд зауважує, що державний виконавець не зявився в судове засідання для розгляду подання, хоча зобовязаний це робити в контексті положень ч.1 ст.376 ЦПК, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості зясувати ряд обставин під час розгляду зазначеного подання.

Згідно ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3