Дата документу 02.12.2015
Справа № 320/8999/15-ц
Провадження № 2/320/4329/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2015 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого: судді Дараган Л.В.
за участю секретаря: Данчук К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в м. Мелітополі Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області.
В позові зазначено, що позивач є власником житлового будинку № 46 по вул. Красногорській в м. Мелітополі Запорізької області. За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивач зазначає, що з червня 2005 року в цьому будинку відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв'язку з тим, що він зареєстрований в будинку позивача, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві особистої власності будинком. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 46 по вул. Красногорській в м. Мелітополі Запорізької області.
В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, крім того, лист, яким направлялась судова повістка, був повернений до суду із відміткою про відсутність відповідача за зазначеною адресою, тому суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважає, що відповідач був повідомлений належним чином, визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в зв'язку з неявкою відповідача і представника третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору купівлі продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 14 серпня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_4, продавець ОСОБА_3 продала, а покупець ОСОБА_1 купила належний продавцю на праві власності жилий будинок № 46 по вул. Красногорській в м. Мелітополі Запорізької області.
Згідно реєстраційного напису, зробленого комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок № 46 по вул. Красногорській в м. Мелітополі Запорізької області зареєстрований за ОСОБА_1 на праві приватної власності та записано в реєстрову книгу № 321 від 27 серпня 1991 року.
Згідно копії домової книги, ОСОБА_2 13 травня 2009 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 57 Мелітопольської міської ради Запорізької області 19 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але з червня 2005 року за зазначеною адресою не проживає.
Однак, до теперішнього часу відповідач з житлового будинку № 46 по вул. Красногорській в м. Мелітополі Запорізької області не виписався.
Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в належному позивачу житловому будинку з червня 2005 року, тобто, понад один рік, без поважних причин, його речей в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являв.
Вказані обставини порушують права позивача як власника будинку.
На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 46 по вул. Красногорській в м. Мелітополі Запорізької області.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 107, 197, 208, 212 215, 224 228 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 46 по вул. Красногорській в м. Мелітополі Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: