УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщук М.І.

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 22.05.2012 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «КАМАЗ 6520», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Транспортний засіб «Skoda Octavia» застрахований у ПрАТ «СК «Фенікс». Оскільки зазначеному автомобілю було нанесено механічні пошкодження, 02.07.2012 страховою компанією було виплачено страхове відшкодування у розмірі 17 500, 90 грн., та проведено оплату послуг ДАІ і експерта. Фактичні витрати, які понесла ПрАТ «СК «Фенікс», становлять 17 975, 90 грн.

Вказував, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2012 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні ДТП.

Посилаючись на ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України та те, що ОСОБА_1 додатково нанесено матеріальну шкоду в ході проведення судових засідань, просив стягнути з ОСОБА_1 24 210,90 грн. матеріальної шкоди та 243, 60 грн. судового збору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2014 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Фенікс» 17 975,90 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 757/30523/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2507/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Середа К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Апелянт зазначив, що в момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транс-Експрес-2». Цивільно-правова відповідальність була застрахована в АТ «СК «АХА страхування», про що свідчить поліс №АА/0629661.

Вказував, що судом не визначений власник автомобіля «КАМАЗ», яким він керував під час ДТП. Посилався на положення ст. 1187 ЦК України та вважав, що суд повинен був з'ясувати на якій підставі відповідач перебував за кермом зазначеного автомобіля.

Апелянт просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 рокуі ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову та стягнути на його користь понесені судові витрати.

В судовому засіданні відповідач просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підставах.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22.05.2012 о 13 год. 50 хв. по вул. Автозаводська - Івашкевича відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «КАМАЗ 6520», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 (а.с.14).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2012 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб «Skoda Octavia» був застрахований у ПрАТ «СК «Фенікс» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №047/11-Т.(а.с.8-13), у зв'язку з чим страхувальнику було виплачено страхове відшкодування в розмірі 17 500, 90 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.06.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2014, в позові ПАТ «СК «Фенікс» до ТОВ «Транспорт-Експрес-2», третя особа: ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування та понесених судових витрат було відмовлено (а.с.38-41). Зазначеним рішенням суду також встановлено, що станом на 22.05.2012 ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспорт-Експрес-2».

Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається зі змісту рішення Господарського суду м. Києва від 11.06.2014 судом перевірялися обставини щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ «Транспорт-Експрес-2», проте за відсутності належних та допустимих доказів цього, вони не знайшли свого підтвердження.

Обставини встановлені у вищевказаному рішенні відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України мають преюдиційне значення, а тому не підлягають новому доказуванню.

Враховуючи наведене, викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача щодо перебування у трудових відносинах з ТОВ «Транспорт-Експрес-2» на момент вчинення ДТП колегією суддів до уваги не приймаються.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було встановлено власника автомобіля «КАМАЗ 6520», д/н НОМЕР_2, який і має нести відповідальність за завдану шкоду, є безпідставними. Зокрема вказані посилання були перевірені судом та їм була надана належна правова оцінка в рішенні суду.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегі суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва