Провадження № 2/344/4441/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Хоростіля Р.В.,

секретаря Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Івано-Франківську до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно договору № НОМЕР_1 від 15.12.2014р. про відкриття карткового рахунку, укладеного між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1, банк відкрив клієнту поточний рахунок, за яким проводить операції, визначені положенням чинного законодавства України, нормативними документами банку, видає клієнту картку, а також надає інші банківські послуги, а клієнт зобовязується оплачувати банківські послуги на умовах визначених договором у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка. Операції за картковим рахунком проводяться банком за Дебето-кредитною платіжною схемою. Відповідачем було здійснено операції з використанням картки у валюті, яка відрізняється від валюти рахунка, що йому було відкрито. Банк повністю виконав свої зобовязання перед відповідачем за договором карткового рахунку щодо надання Овердрафту в звязку із виконанням держателем операцій з використання картки у валюті, яка відрізняється від валюти рахунка, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Однак в порушення вимог договору відповідачем не було погашено наданий Овердрафт та суму нарахованих процентів, у звязку з чим станом на 05.08.2015р. його заборгованість складає 12486,30грн., з яких 8872,16грн. - по овердрафту; 3614,14грн. - по нарахованим процентам, у звязку з чим просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

24.11.2015р. представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с.73-74) та просив стягнути з відповідача заборгованість по договору про відкриття карткового рахунку в сумі 14082,92грн., з яких: 8872,16грн. - по овердрафту; 5210,76грн. - по нарахованим процентам за період з 06.01.2015р. по 30.10.2015р.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в позові, заяві про збільшення позовних вимог та додаткових письмових поясненнях обставини, просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечили, покликаючись на викладені в письмовому запереченні (а.с.37-41,42-44) обставини, просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників позивача, відповідача та його представників, дослідивши всі наявні докази у справі, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, а згідно з ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, 15.12.2014р. між АТ «Державний експортно-імпортний банк України», філія в м. Івано-Франківську, та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір № НОМЕР_1 від 15.12.2014р. про відкриття карткового рахунку (а.с.4-8,9,10-14) - (договір), згідно якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1, проводить за цим рахунком операції, визначені положенням чинного законодавства України, нормативними документами банку та цим договором, видає клієнту картку, яка зазначена у заяві, а також надає інші банківські послуги, а клієнт зобовязується оплачувати банківські послуги на умовах визначених цим договором, у тому числі згідно Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка. Операції за картковим рахунком проводяться банком за Дебето-кредитною платіжною схемою.

П. 1.1.21 договору визначено, що Овердрафт короткостроковий кредит, що надається банком клієнту у разі, якщо сума операції за картковим рахунком перевищує розмір витратної суми (зокрема, у випадках, коли операції здійснюються без Авторизації, коли розрахунки за операцією виконуються у валюті, відмінній від валюти карткового рахунка, тощо). Розмір овердрафту складає різницю між сумою відповідної операції за картковим рахунком та розміром витратної суми.

Згідно з п. 2.4 договору за користування Овердрафтом клієнт зобовязаний щомісячно сплачувати банку проценти нараховані банком за процентною ставкою, визначеною Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка.

Відповідно до додатку № 3 до договору «Умови та тарифи обслуговування карткового рахунка, відкритого для обслуговування депозитів» ставка по Овердрафту на картковому рахунку складає 0,2% за кожен день в гривні, 0,1% за кожен день в доларах США та євро.

П. 4.2.14 договору встановлено, що у разі виникнення заборгованості за Овердрафтом клієнт зобовязується щоразу повертати таку заборгованість та сплачувати проценти за користування Овердрафтом шляхом поповнення карткового рахунка до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість за Овердрафтом, але не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість за Овердрафтом.

В судовому засіданні встановлено, що не заперечено і сторонами та їх представниками, що відповідач у справі ОСОБА_1 користувався відкритим у АТ «Державний експортно-імпортний банк України», філія в м. Івано-Франківську, картковим рахунком: вносив суми коштів на рахунок та знімав з нього кошти, в тому числі і у валюті, відмінній від валюти карткового рахунка.

Однак представники позивача вважають, що ОСОБА_1 порушив вимоги договору, не погасив наданий Овердрафт та суму нарахованих процентів, у звязку з чим станом на 23.11.2015р. його заборгованість становить 14082,92грн., з яких 8872,16грн. - по овердрафту; 5210,76грн. - по нарахованим процентам. В підтвердження цих обставин надали суду виписку по рахунку (а.с.75) з розрахунками заборгованості (а.с.77,78).

Згідно з п. 3.4 договору банк щомісячно формує виписки за картковим рахунком (за попередній місяць). У таких виписках зазначається інформація про операції за картковим рахунком, залишок коштів на картковому рахунку та суми заборгованості за Овердрафтом. Крім того, у виписках за картковим рахунком може надаватися інформація, що стосується правовідносин сторін за договором. У тому числі щодо зміни Умов та тарифів обслуговування карткового рахунка, умов використання карток, вимог щодо повернення карток тощо (включення відповідної інформації у виписку за картковим рахунком вважається належним повідомленням клієнта). У разі неотримання клієнтом виписок з будь-яких причин вважається, що банк повідомив клієнту інформацію, що повинна була бути включена у відповідні виписки.

З вказаного вище розрахунку заборгованості - стовпчик № 7 (а.с.78), який наданий представниками позивача як розяснення виписки по рахунку, вбачається, що курс долара США на дату проведення розрахунків, встановлений банком по карткових рахунках (на дату проведення операції банком) в період з 23.12.2014р. по 26.12.2014р. становив 16,4175 гривень за 1 долар США, а вже з 29.12.2014р. по 06.01.2015р. 18,1500 гривень за 1 долар США.

Однак, розпорядженнями ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» № 354 від 23.12.2014р., № 357 від 26.12.2014р., № 360 від 29.12.2014р., № 361 від 30.12.2014р., № 01 від 06.01.2015р. на вказані вище дати встановлено однаковий курс продажу іноземної валюти, зокрема 1650,00 гривень за 100 доларів США (тобто 16,50 гривень за 1 долар США).

З наведеного вбачається, що банком застосовано відмінний від розпоряджень курс продажу іноземної валюти - долара США.

В той же час вказаний вище розрахунок позивача на думку суду не може бути визнано беззаперечним, належним та допустимим доказом, оскільки такий не відповідає умовам договору, зокрема: п. 5.13 додатку № 2 до договору, згідно з яким у разі виконання держателем операцій з використанням картки у валюті, яка відрізняється від валюти рахунка, перерахунок суми операції у валюту рахунка здійснюється в порядку: платіжна система перераховує суму операції у валюту рахунків з банком за курсом перерахунку, встановленим цією платіжною системою на дату проведення розрахунків з банком; банк здійснює перерахунок списаної/зарахованої платіжною системою суми операції у валюту рахунка за курсом встановленим банком згідно з розпорядженням по банку на кожен робочий день; при цьому банк утримує комісійну винагороду за виконання операцій не у валюті рахунка згідно з тарифами.

Не може залишись поза увагою суду і те, що розрахунок заборгованості містить невірні дані, зокрема: у рядку «Всього зарахування» не вірно зазначено загальні суми по стовпчиках № 8 та № 9, у звязку з чим не вірною є загальна сума у стовпчику № 10.

Відповідно не може бути визнано належним та допустимим доказом і виписку по розрахунку заборгованості по картковому рахунку ОСОБА_1, оскільки суми, зазначені в ній, відповідають наданому розрахунку заборгованості з метою розяснення такої.

Крім цього, згідно з Наказом № 397 від 14.11.2014р. «Про встановлення комерційного курсу іноземних валют для проведення розрахунків за операціями по карткових рахунках», з метою оптимізації процедури, Банком для розрахунків із продавцями іноземної валюти застосовано зменшений на 0,5% курс купівлі іноземної валюти за готівкові гривні, встановлений на день здійснення операції згідно з розпорядженням Голови Правління, але не вище ніж офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України на день здійснення такої операції (а.с.60), а відповідно до Наказу № 448 від 24.12.2014р. «Про внесення змін до наказу № 397 від 14.11.2014р.» з метою оптимізації процедури встановлення комерційного курсу іноземних валют для проведення розрахунків за операціями по карткових рахунках, Банком для розрахунків із покупцями іноземної валюти застосовано збільшений на 10% курс продажу іноземної валюти за готівкові гривні, встановлений на день здійснення операції згідно з розпорядженням Голови Правління, але не нижче ніж офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України на день здійснення такої операції (а.с.59).

Однак суд критично оцінює покликання представників позивача на вказані вище накази банку, як на підставу для зміни (збільшення чи зменшення) курсу купівлі іноземної валюти та застосування такого при формуванні виписки по рахунку відповідача, оскільки можливість такого корегування курсу продажу валюти у договорі між сторонами погоджено не було, відповідно і факт збільшення курсу продажу іноземної валюти на думку суду суттєво впливає на розмір відповідальності ОСОБА_1 та правильність формування такої виписки.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Постанови правління національного банку України від 05.11.2014р. № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Банк зобовязаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобовязаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 був повідомлений позивачем у вказаному вище порядку стороною позивача подано не було.

Крім цього, вказані накази банку не підписані особою, яка їх видала, посвідчені невстановленою особою, при цьому місять на собі відмітку «Проект наказу вносить Управління організації та супроводження роздрібного бізнесу», у звязку з чим не зрозуміло чи це остаточний документ чи лише проект, а тому такі не можуть судом братися до уваги як належні та допустимі докази у справі.

Суд також бере до уваги той факт, що 19.01.2015р. відповідачем в порядку п. 4.2.4 договору на адресу позивача надсилалась письмова претензія (а.с.42-44), відповідь на яку в передбачений договором та законом строк ОСОБА_1 отримано не було, жодних доказів протилежного стороною позивача не подано, як і не спростовано факт отримання банком такого документа.

Не може бути прийнятим до уваги наданий представником відповідача - ОСОБА_5 розрахунок суми конвертації валюти по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с.67), оскільки належним та допустимим доказом в даному випадку міг бути висновок експерта.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт виникнення у ОСОБА_1 заборгованості перед позивачем за Овердрафтом у звязку з чим похідна вимога про стягнення з нього відсотків є безпідставною, суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Івано-Франківську до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись, ст.ст. 526, 1046, 1048, 1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Івано-Франківську до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Івано-Франківський міський суд.

Головуючий суддя Р.В. Хоростіль

Повне рішення складено 07 грудня 2015 року.