У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Савранського районного суду Одеської області від

30 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від

14 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Саврань» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,89 га, розташованої на АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Крім того, вона є спадкоємцем земельної ділянки, площею 3,89 га, розташованої на АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі державного акту на право приватної власності на землю.

24 квітня 2010 року та 15 червня 2012 року між ОСОБА_2 та товариством з додатковою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Саврань» (далі - ТДВ АПК «Саврань») були укладені договори оренди землі на земельні ділянки № 1 та № 2, які були зареєстровані відділом Держземагенства у Савранському районі Одеської області. Враховуючи, що в зазначених договорах оренди земельних ділянок відсутні істотні умови, які передбачені законодавством як обов'язкові для даного виду договорів, зокрема, в порушення вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в договорі не визначено: розмір орендної плати у грошовому еквіваленті, а зазначено лише, що вона вноситься орендарем у розмірі 3 % згідно нормативно-грошової оцінки, але нормативно-грошову оцінку земельної ділянки не вказано; відсутня вказівка на врахування індексу інфляції при обчисленні орендної плати; не зазначено форм платежу; відсутні умови збереження стану об'єкта оренди; відсутня вказівка на існування чи відсутність обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки; не визначено хто несе ризик випадкового пошкодження об'єкта оренди; відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, ОСОБА_2 просила суд визнати вказані договори оренди недійсними і повернути їй земельні ділянки.

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 30 травня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано, що ТДВ АПК «Саврань» без відповідної правової підстави заволоділо земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,89 га, розташованої на АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованим

16 травня 2003 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 329. Вилучено у ТДВ АПК «Саврань» вказану земельну ділянку та передано її власнику ОСОБА_2 Визнано, що ТДВ АПК «Саврань» без відповідної правової підстави заволоділо земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,89 га, розташованої на АДРЕСА_2, яка була успадкована ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 2011 року, виданого Савранською державною нотаріальною конторою. Вилучено у ТДВ АПК «Саврань» зазначену земельну ділянку та передано її спадкоємцю ОСОБА_2 У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника -

ОСОБА_3 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Саврань» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та застосування наслідків недійсності правочину за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Савранського районного суду Одеської області від 30 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник