Справа №591/8742/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 22-ц/788/482/15 Суддя-доповідач - Маслов В. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Хвостика С. Г. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

20 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом. Посилаючись на зміну матеріального стану, що пов'язано зі сплатою аліментів на утримання батьків та двох неповнолітніх дітей, незадовільним станом здоров'я, просив суд змінити розмір стягуваних аліментів та збільшити їх розмір на утримання сина ОСОБА_6 з 1/8 до 1/6 частини доходу, а на утримання сина ОСОБА_7 зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20 листопада 2014 року. В частині позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено за необґрунтованістю. Відкликано з ВДВС Сумського МУЮ попередній виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на сина ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, неповне дослідження доказів, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині його вимог про зменшення розміру аліментів відмовити повністю. Вважає, що висновок суду про погіршення матеріального стану позивача не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що позивач не надав суду належних доказів про сплату ним аліментів на утримання батьків, про додаткові витрати на своє лікування. Зазначає, що місцевий суд безпідставно зменшив розмір аліментів починаючи з 20 листопада 2014, тобто від дня пред'явлення позову та не визначив періодичності стягнення платежів.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_9, який вважав рішення місцевого суду правильним, а доводи апеляційної скарги необгрунтованими, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню в оскаржуваній частині, виходячи з п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 вересня 2014 року зменшено розмір аліментів встановлених рішенням цього ж суду та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, 07 квітня 2012 року в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 листопада 2014 року стягнуто з позивача аліменти на користь ОСОБА_4, ОСОБА_10 по 1/12 частки від заробітку (доходу) кожному щомісячно.

Це підтверджується копіями судових рішень на а.с. 9 - 12, 30 - 31.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Задовольнивши позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 суд вважав доведеним факт погіршення майнового стану позивача після постановлення рішення від 12 листопада 2014 року про стягнення аліментів на сина ОСОБА_7, оскільки наступного дня 13 листопада 2014 року аліменти стягнені також і на батьків позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів знаходить позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 не доведеним належними доказами. В матеріалах справи немає жодного доказу, який би свідчив про погіршення здоров'я або майнового стану позивача, зміни сімейного стану у період після стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 12 листопада 2014 року. Дійсно, наступного дня відбулося рішення суду про стягнення аліментів на батьків позивача, однак, як пояснив його представник і досі це останнє рішення суду до примусового виконання не звернуто, виконавче провадження відділом державної виконавчої служби не відкривалося.

Суду першої інстанції позивач не надав довідок ні про свою зарплату, ні про інвалідність, ні про пенсію. Апеляційному суду представник позивача надав довідки про зарплату позивача за 2013 - 2014 р.р. та січень - лютий 2015 року. Зарплата позивача хоча і коливається від 19072 грн. до 6502 грн. в місяць, однак залишається значною і з листопада 2014 року не зазнала суттєвих змін. Управління пенсійного фонду України у місті Сумах повідомляє, що позивач, як інвалід третьої групи від загального захворювання перебуває на обліку і отримує щомісячну пенсію у розмірі 1310 грн. 96 коп. Розмір пенсії з листопада 2014 року не зменшувався. Колегія суддів не заперечує тієї обставини, що позивачу, як інваліду третьої групи від загального захворювання, необхідні витрати на лікування. Однак, такі ж витрати були потрібні йому і напередодні винесення рішення від 12 листопада 2014 року. Суд, визначаючи розмір аліментів на сина ОСОБА_7, урахував і ці потреби позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року відхилена касаційна скарга ОСОБА_4, а рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року залишено без зміни. Касаційна інстанція зробила висновок про те, що розмір аліментів, стягнутих на сина ОСОБА_7, відповідає вимогам закону. А оскільки позивач не надав безспірних доказів погіршення його майнового стану або стану здоров'я, змін у його сімейному стані після 12 листопада 2014 року, то колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині і постановлення в цій частині нового рішення про відмову позивачу в позові.

Як зазначено вище, рішення апеляційного суду Кіровоградської області про стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 постановлено 12 листопада 2014 року, наступного дня постановлено рішення про стягнення аліментів на батьків, а через тиждень, тобто 20 листопада 2014 року заявляється ОСОБА_4 позов у даній справі про зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_7, тобто позов заявлений в той час, коли він ще жодного разу не сплачував у новому розмірі аліменти на сина ОСОБА_7 і ще не сплачував аліментів на батьків. Заслуговують на увагу доводи апелянта про штучність і необґрунтованість даного позову, про намагання ОСОБА_4 через судові рішення ущемити майнові права сина ОСОБА_7, зменшивши розмір аліментів. За таких обставин колегія суддів знаходить заявлений позов передчасним, а рішення місцевого суду в цій частині необгрутнованим, підлягаючим скасуванню.

Не ґрунтуються на законі доводи позивача про занадто великий розмір стягнутих з нього аліментів, які в сумі складають 54,5 % його доходів. Хоча загальним правилом діючого законодавства є утримання не більше 50 % зарплати боржника, і в ч. 3 ст. 128 КЗпП України, і в ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що це обмеження не поширюється на випадки стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, коли розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Позивач, 1980 року народження, не довів у суді свою неспроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на малолітнього сина ОСОБА_7, а тому його позов про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягає.

Заслуговують на увагу і доводи апелянта про неправильність рішення місцевого суду щодо строку стягнення аліментів у новому розмірі, щодо відсутності у рішенні суду вказівки на щомісячність платежів. Однак, у зв'язку з скасуванням рішення місцевого суду в цій частині вказані вище недоліки судового рішення не мають правового значення, оскільки аліменти на сина ОСОБА_7 будуть стягуватися з позивача на підставі вказаного вище рішення суду від 12 листопада 2014 року.

З позивача на користь апелянта на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, які вона понесла при подачі апеляційної скарги - 121 грн. 80 коп.

Рішення місцевого суду в частині позову до ОСОБА_5 в даній справі не оскаржується і в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2015 року в даній справі в частині позову до ОСОБА_3 і постановити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_3 про зменшення аліментів на малолітнього сина ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -