АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/8380/15 Головуючий 1-ї інстанції - Степаненко Г.І.
Справа № 2-615/1338/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області про визнання усиновлення недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання усиновлення недійсним, посилаючись на те, що з березня 2013 року по вересень 2014 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, матір'ю відповідачки.

На прохання дружини ним було усиновлено ОСОБА_5, 1999 року народження, про що ухвалено рішення Валківського районного суду Харківської області від 28 липня 2014 року.

У вересні 2014 року ОСОБА_4 померла., після чого склались неприязні стосунки між ним та всиновленою донькою, яка переїхала проживати до своєї бабусі в с. Петропавлівку, Купянського району, Харківської області.

Дане усиновлення з його боку було фіктивним, оскільки він дав згоду лише для того, щоб в подальшому мати право на майно дружини.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечував з посиланням на його безпідставність та недоведеність позивачем фіктивності усиновлення.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення позову.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано усиновлення стосовно ОСОБА_1 недійсним.

Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції в Харківській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5, складеного Валківським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, а саме - виключити відомості із актового запису у графі «відомості про батька» про ОСОБА_3; зазначити у графі «відомості про батька» ОСОБА_7; виправити дитині прізвище та по батькові з ОСОБА_1 на ОСОБА_5; вилучити свідоцтво про народження ОСОБА_1 для подальшого знищення згідно чинного законодавства та після внесення змін до актового запису та видати повторне свідоцтво до ОСОБА_5

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог про те, що усиновлювач ОСОБА_3 не мав наміру одержати права та обов'язки батька дитини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновку суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи і суперечать нормам закону, який регулює спірні правовідносини.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Валківського районного суду Харківської області від 28 липня 2014 року ОСОБА_3 усиновив дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Внесено зміни в актовий запис № 09 від 17 лютого 1999 року про народження ОСОБА_5, зазначивши у графі відомості про батька - ОСОБА_3. Дитині присвоєно прізвище - ОСОБА_3, по батькові - ОСОБА_3 (а.с.8-9).

Вказаним рішенням було встановлено, що ОСОБА_3 01 березня 2013 року уклав шлюб з ОСОБА_4, яка від першого шлюбу має дитину - ОСОБА_5. ОСОБА_3 вказував, що він із дитиною та її матірю проживають однією сімєю, у нього з дівчинкою склалися хороші, добрі взаємовідносини, він приймає участь в житті і вихованні ОСОБА_5, забезпечує її матеріально. Дитина називає його батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_3 матір дівчинки ОСОБА_8 померла (а.с.53).

Після смерті ОСОБА_8 усиновлювач ОСОБА_3 з дитиною залишились проживати у АДРЕСА_1.

28 листопада 2014 року ОСОБА_3 вчинив насильство відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5, про що працівниками міліції було складено адміністративний протокол і постановою суду від 05 березня 2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.23-25).

Після вказаного випадку неповнолітня ОСОБА_5 стала проживати у сім'ї своєї бабусі ОСОБА_9 в селі Петропавлівка, Купянського району, Харківської області (а.с.28).

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12 травня 2015 року задоволено позов ОСОБА_9 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. При цьому ОСОБА_3 позов визнав. Цим же рішенням ОСОБА_9 призначена піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_1 (а.с.56-58).

Той факт, що ОСОБА_3 визнав позов про позбавлення його батьківських прав свідчить про відсутність фіктивності під час усиновлення ним дитини. А ухилення ОСОБА_3 після усиновлення від виконання батьківських обов'язків та небажання утримувати дитину також само по собі не свідчить про фіктивність усиновлення.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12 травня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про скасування усиновлення (а.с.54-55).

Пред'являючи вказаний позов, ОСОБА_3 вказував на те, що усиновлення ОСОБА_1 було оформлено належним чином. Після усиновлення стосунки в сім'ї були нормальними, він відносився до ОСОБА_1 як до рідної дитини, проте в грудні 2014 року ОСОБА_1 змінила ставлення до нього і виїхала проживати до своєї бабусі ОСОБА_9 (а.с.54).

Згідно з положеннями частини 2 ст. 236 Сімейного кодексу України усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, які виникають у результаті усиновлення (фіктивне усиновлення).

Фіктивне усиновлення - це усиновлення, яке хоч формально і відповідає всім вимогам закону, але проведено лише «про людське око», не маючи на меті встановлення передбачених законом відносин з усиновлення, тобто без наміру створювати між усиновленим і усиновлювачем відносин батьків і дітей.

Як на підставу фіктивності усиновлення ОСОБА_3 вказував на те, що знаючи про тяжку хворобу матері дитини, вирішив скористатися своїм наміром та заволодіти квартирою своєї дружини.

Проте не зміг пояснити взаємозв'язку між усиновленням та правом на спадщину після смерті дружини і яким чином усиновлення могло вплинути на його право на спадщину. При тому, що, як пояснив ОСОБА_3, він заяву про прийняття спадщини після смерті дружини до нотаріальної контори не подавав, в спадковій квартирі зареєстрований не був, має інше місце проживання. Тобто не прийняв спадщину і фактично.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, суд, відповідно до ч. 1, 2 ст. 236 СК обов'язково визнає усиновлення недійсним, якщо воно було здійснене без згоди дитини і батьків, яка була необхідна, або якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, що виникають унаслідок усиновлення (фіктивне усиновлення).

Виходячи з системного аналізу зазначених приписів законодавства, визнання усиновлення недійсним - це припинення відносин, які виникають із факту усиновлення на майбутній час, якщо цього потребують інтереси дитини на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Вимагаючи визнання усиновлення недійсним, ОСОБА_3 посилався на те, що наміру всиновлювати доньку дружини не мав, проте вирішив фіктивно усиновити її із корисних мотивів.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи про фіктивність усиновлення не знайшли підтверджень ані в суді першої інстанції ані в суді апеляційної інстанції. Між тим, згідно з частиною 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення без врахування обставин справи, наявних доказів, які містяться у справі, а тому судове рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову як безпідставного.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст.303, 304, 307, 309, 316, 317, 324 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_1, треті особи - служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області про визнання усиновлення недійсним.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді