Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Висоцької В.С., Остапчука Д.О.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про відновлення становища, яке існувало до порушення прав, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 серпня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", який є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - ЗАТ КБ "ПриватБанк", укладено кредитний договір, за умовами якого банком надано кредит у розмірі 153 610 грн 38 коп. на строк до 19 серпня 2018 року зі сплатою 20,04 % річних від суми залишку заборгованості за основною сумою кредиту. Зазначає, що умовами договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом, при цьому банк зобов'язувався надіслати позичальнику письмове повідомлення про таку зміну умов кредитного договору. Однак, з 01 лютого 2009 року банком в односторонньому порядку збільшено процентну ставку за кредитом до 24,96 % річних не повідомивши її про це. На думку ОСОБА_3 такі дії банку є незаконними. Таким чином, з урахуванням змінених позовних вимог, ОСОБА_3 просила задовольнити її позовні вимоги та визнати протиправними дії ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо зміни процентної ставки з 01 лютого 2009 року по 28 жовтня 2010 року з 20,04 % річних до 24,96 % річних, зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" провести перерахунок процентів за кредитним договором з 01 лютого 2009 року до 28 жовтня 2010 року й зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" зарахувати надлишково отримані кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в порядку, визначеному умовами договору.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року, позов задоволено, визнано дії ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором від 19 серпня 2008 року протиправними, зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк" провести перерахунок нарахованих процентів за кредитним договором від 19 серпня 2008 року з 01 лютого 2009 року до 28 жовтня 2010 року, зменшивши розмір процентів за користування кредитом з 24,96 % річних на 20,04 % річних, зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк" провести перерахунок заборгованості за зазначеним кредитним договором шляхом зарахування різниці сплачених ОСОБА_3 процентів за користування кредитом з 01 лютого 2009 року до 28 жовтня 2010 року у розмірі здійсненого перерахунку нарахованих відсотків з 24,96 % річних до 20,04 % річних; вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову, суд апеляційної інстанції погодився з його висновками, що банком не виконані умови кредитного договору щодо порядку підвищення процентної ставки за користування кредитом, тому їхні дії щодо підвищення процентної ставки за користування кредитом з 01 лютого 2009 року є протиправними, що призвело до безпідставного нарахування боргу за кредитом з урахуванням підвищеної процентної ставки з 01 лютого 2009 року до 28 жовтня 2010 року. Банком не доведено, що ОСОБА_3 дізналась про підвищення процентної ставки за користування кредитом у вересні 2009 року.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанцій погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Установлено, що 19 серпня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", і ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 153 610 грн 38 коп. на споживчі цілі зі сплатою 20,04 % річних на строк до 19 серпня 2018 року.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, при цьому банк повинен надіслати позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки.

На підставі розпорядження ПАТ КБ "ПриватБанк" від 25 грудня 2008 року змінено процентні ставки за діючими кредитами й встановлено їх на рівні 24,96 % річних.

31 грудня 2008 року на адресу ОСОБА_3 направлено повідомлення про зміну процентної ставки за кредитом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості.

Із системного аналізу положень статей 5, 627, 629, 653 ЦК України випливає, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення розміру процентної ставки є правомірним.

Зі змісту п. 2.3.1 кредитного договору вбачається, що належним повідомленням про встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежу є відправлення повідомлення, а не його отримання. Такі умови договору є домовленістю сторін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не звернуто увагу, що сторони кредитного договору домовились про підстави та механізм збільшення процентної ставки, який полягає у направленні кредитором на адресу позичальника рекомендованого листа з повідомленням про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки; банком дотримано установлений п. 2.3.1 кредитного договору порядок повідомлення позичальника про зміну розміру процентної ставки.

Суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки доводам банку, що ОСОБА_3 з серпня 2009 року була обізнана про підвищення процентної ставки, зокрема не спростовано надані банком докази, що в серпні 2009 року ними надіслано ОСОБА_3 розрахунок заборгованості за кредитом, в якому зазначено процентну ставку в розмірі 24,96 % річних; також у серпні 2009 року банком подано позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, де розмір заборгованості розраховувався виходячи з 24,96 % річних; суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що зазначений позов було залишено без розгляду в зв'язку з укладенням договору про реструктуризацію боргу, також не дав оцінки поясненням ОСОБА_3, що договір про реструктуризацію боргу укладено після того, як банком подано до суду позов про стягнення заборгованості за кредитом, в якому з 01 лютого 2009 року процентна ставка за користування кредитом рахувалась у розмірі 24,96 % річних.

Отже, судом апеляційної інстанції не з'ясовано всі обставини справи, не досліджено всі докази та не надано їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.С. Висоцька

Д.О. Остапчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська