АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1990/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, -

в с т а н о в и л а :

18 травня 2015 року ОСОБА_7 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що Ватутінським міським судом відкрито кримінальне провадження в справі № 690/173/15-к, за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 Вона, досудовим слідством визнана потерпілою.

Отримавши тілесні ушкодження, була вимушена витрачати кошти на лікування, та відповідно до аптечних товарних чеків, відновлення здоровя їй обійшлося у 1787 грн. 84 коп.

Зазначала, що до побиття, вона з відповідачем проживали разом однією сімєю, як чоловік та жінка. Коли вони познайомились, ОСОБА_6 був у скрутному матеріальному стані, він не мав постійного місця проживання, і вона пустила до свого помешкання, а оскільки він не мав роботи, вона тривалий час утримувала його, купувала одяг, предмети особистої гігієни, годувала. Як наслідок її турботи вона отримала від ОСОБА_6 тяжку невдячність у вигляді завданих їй тілесних ушкоджень.

Крім того, такими злочинними діями відповідача їй завдано також і моральну шкоду. Вона настільки була поранена душевно таким ставленням до неї ОСОБА_6, що взагалі втратила віру в людей. Від нанесеної образи вона досі не може відійти, не має сну, постійно плаче, та відчуває до всього апатію. Самостійно не може повернутись до нормального життя, якого її позбавив ОСОБА_6, її пригніченість тільки посилюється, що в свою чергу негативно відображається і на фізичному самопочутті, адже вона є інвалідом 2-ї групи довічно.

Моральну шкоду вона оцінює в 10 000 грн., що задовольнить її потребу в настанні справедливості та покращить її душевний стан.

Просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її користь суму в розмірі 1787 грн. 84 коп. у відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на її користь понесені нею витрати на правову допомогу при складанні позовної заяви в сумі 400 грн.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму в розмірі 1787 грн. 84 коп. майнової шкоди, завдану їй в наслідок злочинних дій передбачених ч.2 ст.125 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму в розмірі 10000 грн. моральної шкоди, завдану їй внаслідок злочинних дій передбачених ч.2 ст.125 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені нею витрати на правову допомогу при складанні позовної заяви в сумі 400 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_6 оскаржив рішення в апеляційному порядку.

Вважає, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просив рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 червня 2015 року змінити в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_7 заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та ухвалити рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди та правової допомоги не оскаржувалось.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає не повністю.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно ч.1,2 до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя) та призначено йому покарання у виді 6 місяців арешту з відбуванням покарання в арештному домі при Черкаській виправній колонії управління ДДУПВП у Черкаській області № 62 (а.с.4-5).

Досудовим слідством ОСОБА_7 визнана потерпілою.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 12 травня 2014 року близько 15 год. 00 хв. перебуваючи в будинку №2 по вул. Ювілейній в м. Ватутіне Черкаської області умисно наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 321 від 04 грудня 2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та щиро розкаювався у скоєному.

Судом встановлено, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, крім фізичних травм, їй також була нанесена моральна шкода, що виражається в пригніченому стані, втраті сну, апатії до всього, що відбувається навкруги, що в свою чергу негативно відображається на фізичному самопочутті, адже вона є інвалідом 2-ї групи довічно.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно пп.1 п.9 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Апелянт ОСОБА_6 визнав факт нанесення ОСОБА_7 моральної шкоди, однак зазначав, що він сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має нестабільний і низький дохід на тимчасових підробітках, тому вважає, що сума у 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди є надмірною.

Колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно змінити. Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів враховує: 1) характер кримінального правопорушення; 2) тяжкість тілесних ушкоджень; 3) глибину душевних страждань від нанесених травм; 4) відношення відповідача до скоєного - визнає завдання моральної шкоди 5) майновий стан відповідача.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи вищенаведене, вимоги щодо розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок завдання легких тілесних ушкоджень, змінивши таким чином рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зменшивши розмір стягнення до 7000 грн. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму в розмірі 10000 грн. моральної шкоди, завдану їй внаслідок злочинних дій передбачених ч.2 ст.125 КК України змінити, зменшивши суму стягнення з 10 000 грн. до 7 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :