Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Протасова О. М. ,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що 16.06.2014 р. уклав з відповідачем договір, за яким останній зобов'язався до 16.07.2014 р. поставити йому гранітну плитку, а він - оплатити її вартість у сумі 16000 грн. Грошові кошти він передав відповідно до договору, однак в обумовлений строк відповідач свого обов'язку не виконав. 28.10.2014 відповідач власноручно написав розписку, у якій зобов'язався виконати свої зобов'язання, однак до теперішнього часу плитку не поставив, гроші не повернув. У зв'язку з цим позивач просив розірвати укладений договір та стягнути з відповідача сплачені кошти - 16000 грн., інфляційні витрати, 3% річних від сплаченої суми та передбачену договором пеню - 1% від 16000 грн. за кожний день прострочення.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю - ОСОБА_3 позов підтримала, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач, будучи належно повідомлений про місце та час розгляду справи, у судове засідання не прибув, причину неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав.

Вислухавши представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З розписки від 28.10.2014 р. судом встановлено, що ОСОБА_2 16.06.2014 року отримав від ОСОБА_1 16000 грн. для поставки гранітної плитки; до 03.11.2014 року він зобов'язався або доставити плитку, або повернути кошти; у випадку невиконання зобов'язань погоджувався сплатити 1% від суми за кожний день прострочення, починаючи з 16.06.2014 р.

Доказів виконання зобов'язання відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється (ст.615 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач довів, що відповідач не виконав договір з власної вини, і не усунув порушення договору у додатковий строк, тому вимога позивача розірвати договір і відшкодувати збитки ґрунтується на законі.

Перевіривши розрахунок позивача, окрім основного боргу у сумі 16000 грн. суд стягує з відповідача 3 % річних за 127 днів прострочення (з 17.07.2014 р. по 20.11.2014 р.) у сумі 167 грн., 994,00 грн. інфляційних втрат та передбачену договором пеню за порушення зобов'язання в розмірі 25280 грн. (16000:100%х158 дней=25280).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213, 215, 224-233, 294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів задовольнити повністю.

Розірвати договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 червня 2014 року про поставку гранітної плитки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за цим договором в сумі 42441 (сорок дві тисячі чотириста сорок одну) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 424 грн. 41 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова