АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8464/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача Карась В.В. розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - РетерукНаталії Олегівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_5 про стягнення шкоди в порядку регресу.

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків, завданих в наслідок ДТП в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті ДТП, що мало місце 04.02.2014 року позивач виплатив водію транспортного засобу який зазнав збитків, суму страхового відшкодування в розмірі 14 532, 35 гривень. Оскільки ДТП сталось через порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, позивач ставив питання про стягнення з нього в порядку регресу вказану суму страхового відшкодування та судові витрати, оскільки відповідач письмово не попередив страховика у трьох денний термін з дня настання дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до вимог п. 33.1.4 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подала апеляційну скаргу, де ставила питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Відповідач про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив ( а.с. 97)

Колегія суддів вважає за можливе, розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом при розгляді справи встановлено, що 04. 02. 2014 року за участю автомобіля марки «Ренаулт»д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «ІІІевролет» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 сталася дорожньо - транспортна пригода. Внаслідок якої вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від. 28.03.2014 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до полісу № АС/0280338 цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Ренаулт» була застрахована у ПАТ «СК»Універсальна».

У результаті вказаної ДТП автомобіль «ІІІевролет» д/н НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлюваного ремонту якого становила 15 042,26 гривень.

Відповідно до платіжного доручення, платник ПАТ «Страхова компанія Універсальна» виплатила ОСОБА_6, що звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування 14 532,35 гривень.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заявлених вимог зазначав, що позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. Оскільки, ОСОБА_5, протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово не звернувся до страховика ПАТ «СК Універсальна» з поважних причин. Так як перебував у відрядженні з 04.04.2014 року по 14.02.2014 року, що підтверджується подорожнім листом № 8848665.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт вказував про ненадання відповідачем доказів того, що він не мав можливості надати письмове повідомлення про настання страхового випадку. Так як зразок бланку письмового повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, подання якого є підтвердженням виконання страхувальником вимог ст. 33 ЗУ«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений МТСБУ, має бути заповнений відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої Протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. №274/2011 та видається страхувальнику разом з полісом, при укладенні договору страхування. Тобто, бланк письмового повідомлення був наявний у відповідача під час ДТП. Подати його можна було як в будь-якому відділенні страхової компанії як і надіслати поштою. Проте суд першої інстанції не дослідив, з яких причин це не було зроблено і чи є вони поважними.

Також апелянтом зазначалось, що відповідач ( водій) згідно трудового законодавства та правил перевезення вантажів не може постійно перебувати за кермом, йому відводиться час для відпочинку. Суд першої інстанції не з'ясував, коли був час відпочинку у відповідача, в яких місцях, і чи була при цьому можливість надати письмове повідомлення в представництво чи через відділення пошти.

А у разі повної відсутності можливості надати повідомлення про ДТП відповідач міг повідомити страхувальника, який в свою чергу міг би повідомити позивача, оскільки на ньому також покладено обов'язок надати повідомлення про ДТП.

Колегія суддів вважає зазначені вище доводи апеляційної скарги, є припущеннями. Будь-яких доказів на підтвердження зазначених доводів апеляційна скарга не містить, хоча у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Згідно із положенням ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: - дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетною до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на час оформлення ДТП повідомив страховика в телефонному режимі про дорожньо - транспортну пригоду яка сталася 04.02.2014 року, після закінчення терміну відрядження - 14.02.2014 року з'явився до позивача та оформив відповідні документі, що вимагалися страховою компанією на час вирішення питання про виплату страхового відшкодування.

А відтак причини пропуску трьохденного терміну щодо надання письмових пояснень страховику судом першої інстанції правомірно визнані поважними. Так як перебуваючи у відрядженні з 04.02.2014 року по 143.02.2014 року ( поза межами м. Києва) відповідач був позбавлений можливості з'явитися до страховика та надати такі пояснення за формою визначеною Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - РетерукНаталії Олегівни відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: