ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/952/15-ц,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Ілюшик І.А.

за участі секретаря Заіка А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільногірську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

03.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в обґрунтування якого посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік, ОСОБА_4 і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Заповіт спадкодавцем складено не було.

Окрім неї, до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися дві доньки спадкодавця від попереднього шлюбу. При цьому ОСОБА_5 подала заяву до нотаріальної контори про відмову від своєї частки в спадщині на користь ОСОБА_3 Таким чином розподіл спадкового майна між мною та ОСОБА_3 має співвідношення 1/3 до 2/3 відповідно.

27.10.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір про забезпечення угоди купівлі-продажу нерухомого майна - 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка виражається в грошові формі. Остаточна сума угоди по відчуженню 2/3 частини квартири складає 103500 (сто три тисячі п'ятсот) гривень. Обговорена у цьому договорі сума завдатку позивачем передана ОСОБА_3 в повному розмірі в момент підписання договору сторонами. Відповідно до п. 5 цього договору ОСОБА_3 зобов'язується здійснити всі необхідні дії, які залежать від неї по оформленню права власності на належну їй частину квартири, а також по оформленню угоди по відчуженню належної їй частини на користь ОСОБА_1 в строк до 01.11.2015 року. Незважаючи на отриманий завдаток та взяті на себе зобов'язання за договором ОСОБА_3 фактично відмовилась від їх виконання. На звернення не реагує, інформацію про виконання нею дій, направлених на виконання п.5 договору не надає. Оскільки ОСОБА_3 безпідставно відмовляється виконувати договір, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, на які ОСОБА_3 набула право в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач позов визнала, подавши письмову заяву в якій вказала, що вона отримала від ОСОБА_4 92 000 грн. в рахунок компенсації вартості 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, тому вважає, що позовні вимоги є правомірними, позов визнає в повному обсязі і просить його задовольнити.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_3 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 14-15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 29.11.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 (а.с. 7).

Спадкова справа, відкрита після померлого ОСОБА_4, знаходиться у Вільногірській державній нотаріальній конторі (а.с. 8). На час розгляду справи, сторонами ще не отримано свідоцтво про право на спадщину. Сторони не заперечують, що прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Квартира АДРЕСА_1 за життя належала спадкодавцю на праві власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9).

27.10.2015 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_3 укладений договір про забезпечення угоди купівлі-продажу нерухомого майна - 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка виражається в грошові формі. Остаточна сума угоди по відчуженню 2/3 частини квартири складає 103500 (сто три тисячі п'ятсот) гривень. Відповідно до п. 5 цього договору ОСОБА_3 зобов'язується здійснити всі необхідні дії, які залежать від неї по оформленню права власності на належну їй частину квартири, а також по оформленню угоди по відчуженню належної їй частини на користь ОСОБА_1 в строк до 01.11.2015 року.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернулась 03.11.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому

цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. 3 і 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Позивач заявляє вимогу про визнання за нею права власності на 2/3 частини спірної квартири, при цьому посилаючись в обґрунтування позову на положення п. 5 договору від 27.10.2015 року (а.с. 10), яким передбачено обов'язок ОСОБА_3 вчинити певні дії, та положення ст. 629 ЦК України.

Виходячи з викладеного вище, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, тобто таким, що не відповідає змісту договору.

За загальним правилом право продажу майна, тобто право щодо його розпорядження, належить власникові (ч. 1 ст. 317 ЦК України), оскільки відповідно до договору купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати покупцю не тільки саме майно, але й право власності на нього.

Слід зазначити, що сторони з часу відкриття спадщини набули речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності, а відтак і право розпорядження нерухомим майном, виникне у спадкоємців з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак до цього часу свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 до ОСОБА_3 не отримали, а тому відповідно до положень діючого законодавства позбавлені права розпорядитися спадщиною на власний розсуд.

Крім того, договір про забезпечення угоди купівлі-продажу нерухомого майна - 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, є різновидом попереднього договору купівлі-продажу, а у відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України,- попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Оскільки даний договір у майбутньому передбачав укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, оформлення угоди по відчуженню майна, а ст. 657 ЦК України передбачено, що даний договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, що в свою чергу тягне за собою укладення попереднього договору в письмовій нотаріально засвідченій формі, то згідно вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України,- у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Суд доходить висновку, що визнання позову відповідачем з тих підстав, що вона отримала компенсацію вартості 2/3 частини спірної квартири суперечить закону, тому не може бути прийнято судом.

Також слід зазначити, що суд не може підміняти собою нотаріальні органи. Завданнями цивільного судочинства за приписами ст. 1 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі і в зв'язку з цим судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати в зв'язку з цим віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.А.Ілюшик