Справа № 466/5635/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Глинської Д.Б.

при секретарі Химуку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Територіального підрозділу Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про виселення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

12 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про виселення та знаття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що 15.07.2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Кравченком С.А. було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Переможцем аукціону став ОСОБА_1

Вказаним актом встановлено. що боржник ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. 07.08.2014 р. приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_5 було видано свідоцтво за № 3101 про те, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1, житловою площею 36,2 кв.м., загальною площею 75,3 кв.м., підвалу площею 3,7 кв.м, що складається із двох житлових кімнат та кухні, вартістю 759 000 грн., яка придбана ОСОБА_1 за 759 000 грн., що підтверджується копією свідоцтва від 07.08.2014 р. за № 3101. 07.08.2014 р. приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_5 було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 25311650, відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Після проведення 15.07.2014 р. прилюдних торгів, позивач як законний власник квартири АДРЕСА_1 неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_2 із вимогами про виселення із вказаної квартири та зняття з реєстрації. Крім цього, зареєструвавши у встановленому законом порядку своє право власності, позивач особисто звертався на адресу відповідача ОСОБА_2 із вимогами про виселення із вказаної квартири та зняття з реєстрації, однак отримав відмову. Враховуючи наведене позивач змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів вказаних у позові. Просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТП Шевченківського району ГУ ДМС у Львівській області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відомостей про причину їх неявки немає.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі. Судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 14.08.2014 року. Відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_6 неодноразово подавали клопотання про відкладення розгляду справи.

Така позиція відповідача та його представника розцінюється судом як така, що спрямована на затягування розгляду справи, що є порушенням прав позивача на розгляд його справи упродовж розумного строку та свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, з урахуванням положень ч. 1 ст. 157 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи у відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки в матеріалах справах достатньо доказів для її розгляду.

Заслухавши пояснення сторін по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно акту державного виконавця від 15.07.2014 року про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, переможцем аукціону став ОСОБА_1, придбавши вищевказану квартиру за 759 000 грн.

Згідно свідоцтва № 3101 від 07.08.2014 р., виданого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_5, ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1, житловою площею 36,2 кв.м.. загальною площею 75,3 кв.м., підвалу площею 3,7 кв.м, що складається із двох житлових кімнат та кухні, вартістю 759 000 грн., яка придбана ОСОБА_1 за 759 000 грн.

Згідно витягу № 25311650 від 07.08.2014 р., виданого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Як вбачається з довідки № 116 від 22.08.2014 р., виданого ОСББ «Квітове», квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 У даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. ст. 316. 317. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи зареєстрованими та проживаючи у спірній квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушують його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, а відтак позов в цій частині слід задовольнити ви виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вищезазначеної квартири.

Щодо зняття відповідачів з реєстрації, то відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, а відтак суд приходить до висновку, що слід зобов'язати Територіальний підрозділ Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Окрім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід солідарно стягнути в користь позивача 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Територіальний підрозділ Шевченківського району Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 та громадянку ОСОБА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір розміром 243 (двісті сорок три) гривні, 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Д. Б. Глинська