УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Литвиненко Н. В при секретарі Скудар С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, Публічне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, в обгрунтування якої зазначив, що 03.09.2015 року ним до виконання був поданий виконавчий лист №2/264/1453/15-ц від 27.08.2015 року, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ «МК «Азовсталь» на його користь 15 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом, 194,88 грн. витрат на правову допомогу, а всього 15194,88 грн. За вказаним виконавчим листом 08.09.2015 року заступником начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову №7/346 про закінчення виконавчого провадження. Підставою для винесення ОСОБА_2 вказаної постанови є перерахування боржником на рахунок ОСОБА_1 11969,88 грн., з урахування обовязкових платежів. Вважає дану постанову про закінчення виконавчого провадження №486294444 винесеною з порушенням вимог п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження, оскільки йому перераховано ПАТ «МК «Азовсталь» лише 11775,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 194,88 грн. витрат на правову допомогу, в звязку з чим залишилась заборгованість у розмірі 3225 грн. При ухваленні рішення про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 погодилася із рішенням ПАТ «МК «Азовсталь» утримати із суми відшкодування моральної шкоди, завданої у результаті трудового каліцтва, обовязкові платежі, а саме: податок з доходів фізичних осіб (20%) та військовий збір (1,5%). При винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження заступником начальника Орджонікідзевського ВДВС не враховано, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.07.2015 року на користь ОСОБА_1 стягнуті кошти на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя та стійкою втратою працездатності, а тому стягнута сума не є обєктом оподаткування доходу платника податку. Лише у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час за час виконання нижче оплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувану. На підставі викладеного, просить визнати неправомірними дії заступника начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 при винесенні постанови №7/346 про закінчення виконавчого провадження №48629444, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №48629444 та зобовязати заступника начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 здійснити всі необхідні виконавчі дії, що передбачені чинним законодавством, для повного виконання рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя, за яким видано виконавчий лист №2/264/1453/15-ц від 27.08.2015 року.

Представник заявника ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг, в судовому засіданні підтримав заявлені ОСОБА_1 вимоги та пояснив, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06 липня 2015 року з ПАТ «МК «Азовсталь» на користь ОСОБА_1 стягнута моральна шкода, завдана у результаті трудового каліцтва в розмірі 15000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 194,88 грн. 08.09.2015 року заступником начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а 02.10.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки було проведено перерахування боржником на рахунок ОСОБА_1 лише 11969,88 грн. Із призначеної судом суми відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок трудового каліцтва у розмірі 15000,00 грн. боржником було утримано обовязкові платежі, а саме: податок з доходів фізичних осіб (20%) та військовий збір (1,5%), вважав ці утримання незаконними, оскільки вони не повинні сплачуватися позивачем по справі про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом.

Представник заінтересованої особи Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1 та пояснила, що посилання стягувача на рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя, що стягненню підлягає моральна шкода завдана у результаті трудового каліцтва є безпідставними, оскільки у резолютивній частині рішення суду та виконавчому листі не міститься посилань на моральну шкоду завдану у результаті каліцтва. Нею була прочитана резолютивна частина рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.07.2015 року, а повний текст рішення вона не читала. Стягувачем була отримана сума з відрахування обовязкових податків та зборів в розмірі 11775,00 грн. Згідно із ст.162 п.162.1.3 платником податків є податковий агент. ПАТ «МК «Азовсталь» є податковим агентом, який зобовязаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам, а також нести відповідальність за порушення норм Податкового кодексу. Вважає, що нею були виконані всі необхідні дії по виконанню виконавчого листа про стягнення з ПАТ «МК «Азовсталь» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 194,88 грн., постанова №7/346 про закінчення виконавчого провадження №48629444 є законною, в звязку з чим, просила відмовити в задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи ПАТ «МК «Азовсталь» ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.07.2015 року з ПАТ «МК «Азовсталь» на користь ОСОБА_1 стягнута моральна шкода в сумі 15000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 194,88 грн. На виконання рішення суду ПАТ «МК «Азовсталь» відрахувавши із присудженої суми моральної шкоди обовязкові платежі, а саме: НДФЛ та військовий збір, перерахував суму моральної шкоди на депозит ДВС . Вважає свої дії законними та такими, що відповідають діючому податковому законодавству України.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали скарги, дійшов до наступного.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій.

Відповідно до ст. 49 вищевказаного Закону, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи №264/2586/15-ц вбачається, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.07.2015 року з ПАТ «МК «Азовсталь» на користь ОСОБА_1 стягнута моральна шкода, спричинена внаслідок трудового каліцтва, в сумі 15000,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 194,88 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.08.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено та рішення від 06.07.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15.10.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04.08.2015 року залишено без змін.

03.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/264/1453/2015, 264/2586/15-ц, виданим 27.08.2015 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя, на підставі якої було відкрито виконавче провадження №48629444.

Відповідно до постанови №7/346 про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2015 року заступником начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» був повернутий виконавчий документ до суду як виконаний, сума боргу перерахована боржником самостійно на рахунок відділу ДВС. 23.09.2015 року на рахунок стягувача перерахована сума, згідно платіжного доручення №1009 від 22.09.2015 року з утриманням обовязкових платежів. Вказана постанова була направлена стягувачу лише 15.10.2015 року, про що свідчить копія конверту, яка мається в матеріалах справи та 18.10.2015 року ОСОБА_1 отримав постанову про закінчення виконавчого провадження.

У судовому засіданні встановлено, що ані ПАТ «МК «Азовсталь», ані Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ не зверталися до суду із заявами про роз'яснення рішення суду, встановлення порядку, та/або способу його виконання. ПАТ «МК «Азовсталь» вважає свої дії правомірними, оскільки самостійно визначив суму податкового зобов'язання як податковий агент та сплатив відповідний податок на рахунок казначейської служби.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як наголошує ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обовязковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до статей 1, 5 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_1, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначає виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, зокрема: п. 8 - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно з ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» лише у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

В усіх інших випадках, сплата податку на доходи фізичних осіб регулюється Податковим кодексом України.

Згідно із абз. "а" пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Тобто, доходи, зазначені в абз. "а" пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Кодексу, підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та оподаткуванню на загальних підставах за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПК України.

Відповідно до п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів з джерелом їх походження з України, є податковий агент. Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

В силу пп. 168.1.1 п. 168 ст. 168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. При цьому відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента (п. 7 ст. 127 Кодексу).

Таким чином, посилання представника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ та представника ПАТ «МК «Азовсталь», про те, що ПАТ «МК «Азовсталь» є податковим агентом є слушними, однак рішення суду про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок каліцтва, на користь ОСОБА_1А, має бути виконано у тому обсязі, в якому визначено в резолютивній частині рішення - а саме на суму 15000,00грн.

При цьому, сплата ПАТ «МК «Азовсталь» як податковим агентом відповідних обов'язкових платежів, не може бути підставою для зменшення присудженої судом грошової суми компенсації моральної шкоди.

Заінтересовані особи не зверталися до суду за роз'ясненням судового рішення, у справі не виносилося додаткове рішення з питання стягнення моральної шкоди з урахуванням чи без урахування податку, тому дії державного виконавця в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його права чи свободи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність дій заступника начальника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/264/1453/2015 виданого 27.08.2015 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя, в звязку з чим, постанова №7/346 про закінчення виконавчого провадження №48629444 підлягає скасуванню для подальшого виконання рішення суду в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 383, 386, 387, 388 ЦПК України, ст..ст. 5, 6, 10, 11, 18, 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, Публічне акціонерне товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 при винесенні постанови №7/346 про закінчення виконавчого провадження №48629444 неправомірними.

Скасувати постанову №7/346 заступника начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження №48629444 від 02.10.2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2/264/1453/2015 виданого 27.08.2015 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області.

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5