АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8621/15 Справа № 204/2149/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

2 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 3 вересня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради (далі КП «Теплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання / а. с. 3 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог КП «Теплоенерго» посилалося на те, що товариство здійснює теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1, для обліку якої було відкрито особовий рахунок № 8-801139 на імя відповідача ОСОБА_2, який повинен був сплачувати за надані послуги щомісячно. Однак, оплату за ці послуги відповідач здійснював нерегулярно та не в повному обсязі, у звязку з чим, станом на 01.12.2013 року, у нього виникла заборгованість в сумі 4166,95 грн., яку позивач і просив суд стягнути з відповідача / а. с. 3,5 /.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 року позовні вимоги КП «Теплоенерго» задоволені.

Суд стягнув суму зі ОСОБА_2 на користь КП «Теплоенерго» заборгованості в сумі 8229,80 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. / а. с. 32 /.

Із заочним рішенням суду від 03.09.2014 року не погодилася відповідач ОСОБА_2М і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на те що воно є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач посилається на те, що він самовільно відключив свою квартиру від теплопостачання, а отже не отримував такі послуги. Крім того, на думку відповідача суд не звернув уваги на те, що сплинув термін позовної давності / а. с.123-128 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду, в частині розміру стягненої заборгованості за теплопостачання, - змінити, з наступних підстав.

Судом встановлено, проти чого не заперечують сторони, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивач надає послуги з теплопостачання, для обліку якої було відкрито особовий рахунок № 8-801139 на імя відповідача ОСОБА_2 / а. с. 5 /, який зобовязаний був сплачувати за надані послуги щомісячно в силу ст. 67 ЖК України та п.5 ч. 3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Однак, відповідач не проводив оплату послуг з теплопостачання у звязку з чим, станом на 01.12.2013 року, утворилась заборгованість в сумі 4166,95 грн., яку і просив позивач стягнути з відповідача / а. с. 3 /.

Згідно наданого позивачем суду розрахунку (довідка по особистому рахунку № 8-801139 ) заборгованість в сумі 4166,95 грн. виникла за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року включно / а. с. 5 /.

Факт не оплати послуг з теплопостачання підтвердив суду і сам відповідач, посилаючись на те, що він самовільно відключив свою квартиру від теплопостачання і тому не проводив оплату.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за теплопостачання.

Однак, ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, вийшов за межі позовних, оскільки стягнув з відповідача заборгованість в сумі 8229,80 грн., тоді як КП «Теплоенерго» звернулося до суду з позовом, де просило стягнути з відповідача, станом на 01.12.2013 року, заборгованість лише в сумі 4166,95 грн. /а. с. 3/.

Як встановлено апеляційним судом, що підтверджується письмовими доказами по справі, зокрема. наданим позивачем суду розрахунком (довідка по особистому рахунку № 8-801139), де визначена заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання в сумі 4166,95 грн., станом на 01.12.2013 року, яка виникла за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року включно / а. с. 5 /.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що, в силу ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції, в частині розміру стягненої заборгованості за теплопостачання, підлягає зміні, тобто з відповідача підлягає стягненню лише 4166,95 грн., а не 8229,80 грн., як стягнув суд першої інстанції.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що він не повинен оплачувати заборгованість за теплопостачання, оскільки він самовільно відключився від теплопостачання і не отримував такі послуги, - не можуть бути прийняті до уваги, так як самовільний демонтаж відповідачем приладів опалення не породжує для останнього права на несплату за теплопостачання. Крім того, позивач, на звернення відповідача, ще в 2007 році розяснив останньому порядок відключення квартирної системи опалення від центральної системи /а. с. 111/. До того ж, належних та допустимих доказів не отримання таких послуг відповідач суду не надав.

Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що у позивача сплинув термін позовної давності, з наступних підстав.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності, як встановлено ст. 261 ЦК України, починається з дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

З матеріалів справи вбачається, що КП «Теплоенерго» 02.04.2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання станом на 01.12.2013 року, за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року включно / а. с. 3,5 /.

Однак, згідно ухвали судді Красногвардійського районного суду від 24.12.2013 року КП «Теплоенерго» 23.12.2013 року зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_2, але підприємству було відмовлено судом у прийнятті цієї заяви / а. с. 9 /.

Отже, в силу ст. 264 ЦК України, КП «Теплоенерго», своїм зверненням 23.12.2013 року до суду з заявою про видачу судового наказу, щодо стягнення заборгованості за теплопостачання зі ОСОБА_2, - перервало перебіг позовної давності, а тому позовні вимоги товариства про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 4166,95 грн., станом на 01.12.2013 року, що виникла за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року включно, знаходяться в межах позовної давності.

При вище викладених обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 3 вересня 2014 року, в частині розміру стягненої заборгованості за теплопостачання, - змінити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради 4166,95 грн. (чотири тисячі сто шістдесят шість гривень 95 копійок) - заборгованість за надані послуги з теплопостачання станом на 01.12.2013 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: