Провадження № 2/741/109/15
Єдиний унікальний номер 741/150/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Головка В.М.,

за участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві до суду позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, вказуючи, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.09.1992 року даний житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами належав їй - ОСОБА_1, як голові колгоспного двору. В лютому 2015 року позивачка вирішила укласти договір про відчуження зазначеного житлового будинку, в зв'язку з чим звернулася до Носівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Проте, нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори було роз'яснено про неможливість вчинення нотаріальної дії стосовно відчуження цього будинку, оскільки з введенням в дію з 15.04.1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, а отже і свідоцтво про право на колгоспний двір на даний час є не чинним, так як воно видано після того, як колгоспні двори вже було ліквідовано. Окрім того, нотаріусом було роз'яснено про неможливість вчинення нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю у позивачки оригінала свідоцтва. В зв'язку з викладеним позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що згідно копії свідоцтва на право власності на житловий будинок від 29.09.1992 року та копії довідки КП «Носівське БТІ» від 10.12.2014 року за № 291 ОСОБА_1 ( голова колгоспного двору) є власником житлового будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.5, 6).

Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок в АДРЕСА_1 , загальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами становить 166244 грн. ( а.с.8-10).

Згідно копії постанови Носівської районної державної нотаріальної контори № 160/02-31 від 10 лютого 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в укладенні та нотаріальному посвідченні договору дарування ОСОБА_3 житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , оскільки з введенням в дію з 15.04.1991 року ЗУ «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, а отже і свідоцтво про право власності на колгоспний двір на даний час є не чинним. Окрім того, ОСОБА_1 не надано оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок. ( а.с. 7).

Представник позивачки ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, надіславши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач Носівська територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області свого представника в судове засідання не делегувала, але до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши пояснення позивачки в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Частина 4 статті 174 ЦПК України вказує, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, яке суд вважає таким, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, доцільним буде позов задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 392 ЦК України, 120 ЦК УРСР, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» , ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 174 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку « А», прибудови « а», ганку «а 1» , сараю « Б», сараю « В», сараю « Г», сараю « Д», погрібу « П», вбиральні « У», криниці « К», огорожі « № 1,2», загальною вартістю 166244 грн.

Рішення може бути оскарженим до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М. Головко