Справа № 154/1259/15 Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1573/15 Категорія: 46 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Володимир-Волинського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області, органу опіки і піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду від 10 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Володимир-Волинського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову покликаючись на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно зясованні всі обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що рішенням суду житловий будинок розділено на дві частини, відповідачі проживають окремо від позивача вже тривалий час в другій частині будинку за іншою адресою, а тому повинні бути зареєстровані по місцю проживання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили, оскільки вважають, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 18 липня 2011 року шлюб між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3, зареєстрований 05 червня 1993 року, розірваний. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 22 березня 2013 року майно нажите подружжям за час шлюбу розділене на частки та кожному виділено частку в натурі. Визнано за позивачем ОСОБА_6 право власності на 657/1000 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у м. Володимир-Волинський по вул. Стуса, 12 із зазначенням окремих приміщень. За відповідачем ОСОБА_3 визнано право власності на 343/1000 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у м. Володимир- Волинський по вул. Стуса, 12 із зазначенням окремих приміщень (а.с.104-106, 96, 90-94, 10).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі залишаються зареєстрованими у будинку по вул. Стуса, 12 в м. Володимир Волинський. Із пояснень сторін вбачається, що сторони спірний житловий будинок розділили в натурі, провели переобладнання, зареєстрували своє право власності згідно вимог закону.

Рішенням Володимир-Волинської міської ради від 20.06.2013 року виділеній ОСОБА_3 частині житлового будинку присвоїли адресу м. Володимир-Волинський вул. Стуса, 12/1 (а.с. 57).

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у місцеві органи влади за присвоєнням нової адреси в звязку із розподілом житлового будинку, який значився за адресою м. Володимир-Волинський вул. Стуса, 12, не звертався. Із наданої будинкової книги, яку ОСОБА_1 видали 26.11.2015 року, вбачається, що вказана попередня адреса, яка існувала до розподілу будинку, тобто адреса на цілий житловий будинок.

Судом першої інстанції встановлено, що за заявою ОСОБА_3 Володимир-Волинською міською радою було прийнято рішення від 23.04.2014 року № 35/12 та надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які знаходяться у користуванні сторін по справі.

Відповідач ОСОБА_3 оформила документи на земельну ділянку, яку їй було надано в оренду, та зареєструвала право оренди на дану земельну ділянку (а.с.110).

Позивач ОСОБА_1 будь-яких дій щодо оформлення права на земельну ділянку не вчинив.

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що позивач не виготовив на даний час технічної документації на свою переобладнану частину будинку, не вчинив дій щодо переоформлення житлового будинку на двоквартирний житловий будинок по вул. Стуса, 12 та не визначився із земельною ділянкою, на якій розташована його частина будинку. Отже реєстрація жильців у даному житловому будинку є за адресою, яка існувала до розподілу будинку, оскільки як ствердили сторони в судовому процесі, всі користуються та проживають у даному будинку. Ніхто не втратив інтересу до даного будинку та не вибував на тривалий час.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 386 ЦК України передбачено право власника на захист свого порушеного права власності.

Судом першої інстанції встановлено, що право власності, користування чи розпорядження позивача на його частину житлового будинку ніким не порушено. Доказів в підтвердження своїх доводів позивач суду не надав.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та їх спільні діти ОСОБА_5, який повнолітній, та ОСОБА_7, яка на даний час є неповнолітньою, були вселені у житловий будинок як члени сім'ї власника, користуються частиною житлового будинку по вул. Стуса, 12, проживають там та зареєстровані.

Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Враховуючи наведене колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено жодних підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Відповідно відсутні й підстави для їх зняття із даної реєстрації.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-яких інших підстав, доказів позивач суду не надав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду від 10 вересня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: