Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2267/15 Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р
. Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 ухваленого у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість матеріальної шкоди, завданої майну позивача, в сумі 90227, 41 грн., витрати на транспортування пошкодженого автомобіля в сумі 500 грн. та проведення оцінки пошкодженого автомобіля в сумі 850 грн., а всього на загальну суму 91557,41 грн., та судовий збір в сумі 915 грн.57 коп.

20.01.2015 року від позивача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про винесення додаткового рішення по справі, у зв'язку з тим, що в судовому засіданні сторони по справі давали пояснення та докази щодо позовних вимог про стягнення з відповідача по справі ОСОБА_4 моральної шкоди на користь ОСОБА_3, але судом не ухвалено рішення в цій частині позовних вимог.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року відмовлено в позовних вимогах ОСОБА_3, щодо стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам додаткове рішення суду не відповідає.

Судом установлено, що 10.09.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль КІА CERATO, державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу ОСОБА_3, був розбитий. Вартість завданого матеріального збитку складає 169021.24 грн.

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 19 вересня 2011 року встановлено, що винним в скоєні ДТП є ОСОБА_4, однак в діях останнього відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 КК України, а вбачається склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Цією ж постановою ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 та ч. 1 ст. 126 КУпАП ( а.с. 4-6).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість матеріальної шкоди, завданої майну позивача, в сумі 90227, 41 грн., витрати на транспортування пошкодженого автомобіля в сумі 500 грн. та проведення оцінки пошкодженого автомобіля в сумі 850 грн., а всього на загальну суму 91557,41 грн. ( а.с. 128).

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що зазначеними діями відповідача позивачу дійсно була завдана моральна шкода.

З таким висновком суду не можна погодитись.

Як вбачається з додаткової позовної заяви від 19.11.2014 року ( а.с. 113-115) позивач просив стягнути з відповідача на його користь розмір моральної шкоди рівною ціні утилізаційних останків КІА CERATO, що складає 70 000 грн. і пов"язує моральну шкоду у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв"язку з пошкодженням його автомобіля.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто підставою для покладення обов'язків з відшкодування моральної шкоди є наявність вини.

З постанови Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 19 вересня 2011 року вбачається, що винним в скоєні ДТП є ОСОБА_4

Цією ж постановою ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 та ч. 1 ст. 126 КУпАП ( а.с. 4-6), а рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля позивача, на загальну суму 91557,41 грн..

Отже, наявність вини відповідача в скоєнні ДТП, а як наслідок спричинення матеріальної шкоди позивачу встановлена вищезазначеною постановою та судовим рішенням.

П. 3 частини 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завдано внаслідок порушення її прав, в тому й числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням майна.

п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", визначено що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Проте суд не врахував зазначених положень , а також те, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральних страждань, пережив сильний нервовий стрес, був позбавлений можливості тривалий час користуватися автомобілем, час та зусиль, необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля, який до теперішнього часу ще не відновлений з вини відповідача, що призвело до вимушених змін в його житті., побуті.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, про доведеність вини відповідача у спричиненні позивачеві моральної шкоди, що відповідно до положень ст. 1167 ЦК України є підставою для її стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

З урахуванням наведеного додаткове судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

При цьому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також те, що позивач пов"язує розмір моральної шкоди лише у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв"язку із пошкодженням автомобіля, будь-яких інших доказів позивач суду не надав, тому колегія суддів визначає моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка підлягає стягнення на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3000. 00 грн. ( три тисячі гривень).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: