Справа № 357/1955/14-ц Головуючий у І інстанції Гапоненко А. П.
Провадження № 22-ц/780/2203/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 47 21.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Франюк Т.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24.06.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали автомобіль «Chevrolet Lacetti», 2010 року випуску. Вартість вказаного автомобіля складає 170 134,52 грн. На даний час спільне життя не склалося, сторони проживають окремо, подружжя не досягли згоди щодо поділу спільного майна. За наведених обставин та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд поділити майно, що є предметом спільної сумісної власності подружжя, а саме: визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Chevrolet Lacetti», кузов № НОМЕР_1, 2010 року випуску та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «Chevrolet Lacetti», кузов № НОМЕР_1, 2010 року випуску в розмірі 85067 гривень 26 копійок.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2015 року позов задоволено. Поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 майно, що є предметом спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль «Chevrolet Lacetti», кузов № НОМЕР_1, 2010 року випуску, визнавши за кожним з подружжя право на 1/2 частину автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Chevrolet Lacetti, кузов № НОМЕР_1, 2010 року випуску в розмірі 85067 (вісімдесят п'ять тисяч шістдесят сім) гривень 26 копійок. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував заперечення відповідача щодо компенсації вартості автомобіля, який вибув з його володіння, а присудження компенсації можливе лише з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 24.06.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3, виданим 24.06.2010 року відділом РАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської області, актовий запис № 548.

За час шлюбу придбали легковий автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», кузов № НОМЕР_1, 2010 року випуску, який зареєстрований був на ім'я відповідача ОСОБА_2. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

12.09.2014 року, під час судового розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 зняв автомобіль з реєстраційного обліку і реалізував гр. ОСОБА_4, за 72 670 грн. що підтверджується копією довідки-рахунку, довідкою МРЕВ ДАІ ( а.с. 32, 51).

Вартість автомобіля, за яку його було продано також підтверджується звітом про оцінку майна ПП "Експерт ГАРАНТ" (а.с. 16).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив зі встановлених обставин справи та норм ст.ст. 60,68,70 СК України та 364, 370 ЦК України.

Однак, колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно п. п. 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Однак, як встановлено в ході судового розгляду, на момент вирішення справи спільний автомобіль був проданий, а відтак рішення суду в частині визнання за сторонами права власності на проданий автомобіль не відповідає вимогам закону та порушує права нового власника автомобіля, вимог до якого сторони не заявляли.

Враховуючи, що автомобіля був спільною власністю подружжя, відповідач реалізував його одноособово та отримав 72 670 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна ПП "Експерт ГАРАНТ" та довідкою-рахунком, колегія суддів приходить до висновку, що отримані відповідачем кошти є спільною власністю бувшого подружжя, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача половини зазначених коштів є обґрунтованими.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що вартість автомобіля складає 170 134.52 грн., оскільки зазначена вартість визначена висновком фізичної особи підприємця станом на 24 листопада 2014 року, тобто в період коли власником автомобіля вже була інша особа, яка придбала автомобіль у відповідача, а не на момент відчуження.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та ухвалив по суті незаконне рішення про визнання права власності на майно за сторонами в той час, як власником автомобіля є інша особа, що не приймає участі у справі. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого в м. Біла церква, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості ? частини автомобіля «Chevrolet Lacetti», кузов № НОМЕР_1, 2010 року випуску в сумі 36 335 грн. (тридцять шість тисяч триста тридцять п»ять гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.