У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Бузовський В. В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності у порядку спадкування.

Зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України, а саме: позивачем не було сплачено судовий збір.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати право власності, зазначає ціну позову 23711 грн., але суду не було надано підтвердження дійсної вартості спірного майна, у зв`язку з чим неможливо визначити, розмір судового збору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, в редакції 01 вересня 2015 року, судовий збір за подання заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Виходячи із того, що позивач не було надано інформацію щодо дійсної вартості спірного майна, суд визначив суму судового збору, яка повинна була бути сплачена позивачем в розмірі - 3045 грн. 00 коп.

Позивач у переліку додатків зазначених у позовній заяві, зазначав під номером „1 платіжне доручення про сплату судового збору, але у матеріалах справи наданих суду не виявилося вказаного у додатку документу про сплату судового збору. Позивач надав суду замість оригінала квитанції, яка мала свідчити про сплату судового збору, ксерокопію квитанції, що є недостатнім документом, та відповідно до наданого до суду ксерокопії платіжного доручення № від 16 листопада 2015 р. позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн., що в вочевидь не відповідає дійсній вартості майна.

Надані позивачем розрахунки, що вартості майна суд не приймає до уваги, так як не надано підтвердження вартості зазначеного майна.

Таким чином позивачем не було сплачено судовий збір, згідно Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не оплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Для усунення цих недоліків судом було встановлено пяти денний строк з дня отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач зазначену ухвалу отримав 27 листопада 2015 року, 30 листопада 2015 року позивач подав заяву про усунення недоліків.

Разом з заявою про усунення недоліків ОСОБА_1 надав оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 487,20 грн., тим самим недоліки усунуто частково, решту судового збору визначену судом не сплачено. ОСОБА_1 відмовився від сплати судового збору встановленого судом зазначивши, що вартість майна була визначена рішенням суду від 15 листопада 2010 р. по цивільній справі № 2-587/10.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені у ст. ст.119, 120 ЦПК України, не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву суд виходить з того, що дійсна вартість визначається станом на час звернення до суду, тобто станом на 16 листопада 2015 р. а не станом на 15 листопада 2010 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене суд вважає, що дана позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись: 119,120,121, 293ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності у порядку спадкування вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, що подається до Суворовського районного суду м. Одеси протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: