РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

Головуючої судді Кривич Ж.О.,

при секретарі Кулинич М.М.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за обєднаними в одне провадження

-позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та

-зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним ,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу у сумі 42 500,00 грн.

У липні 2015 року ОСОБА_3 заявила зустрічний позов про визнання правочину недійсним. Ухвалою суду від 30 липня 2015 року позови обєднані в одне провадження (а.с. 42).

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 - в судовому засіданні вимоги свого клієнта підтримав, зустрічні вимоги заперечував. Суду пояснив, що укладення договору позики 3 вересня 2014 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2І передала у борг ОСОБА_3 42 500,00 грн., а та прийняла на себе зобовязання повернути грошові кошти платежами у сумі по 2 500,00 грн. щомісяця підтверджується розпискою. Зустрічні вимоги вважав безпідставними і заперечував, що обставини кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої загинула мати ОСОБА_2, повязані з правовідносинами позики.

ОСОБА_3 та представник ОСОБА_1 пояснили, що насправді ніяких грошей ОСОБА_3 від ОСОБА_2 не отримувала. Перебуваючи у тяжких обставинах у звязку із притягненням чоловіка до кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 на вимогу ОСОБА_2 написала розписку 3 вересня 2014 року у день винесення судом вироку стосовно ОСОБА_5 про те, що нібито отримала від позивача 42 500,00 грн. у борг. Посилаючись на статтю 233 ЦК України, ОСОБА_3 вважала, що угода укладена під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для неї умовах, тому має бути визнана судом недійсною. У задоволенні позову ОСОБА_2 просила відмовити.

Вирішуючи спір, суд виходить із такого:

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

На доказ заявлених позовних вимог ОСОБА_2 надала суду розписку (а.с. 56 ) про те, що ОСОБА_3 отримала у борг від ОСОБА_2 гроші у сумі 42 500,00 грн., які зобовязалася повернути рівними частками по 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 1 жовтня 2014 року. ОСОБА_6 визнала в судовому засіданні, що розписка написана нею власноручно.

3 вересня 2014 року Крюківський районний суд м.Кременчука визнав винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, за те, що 16 листопада 2013 року, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, він вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула ОСОБА_7 мати потерпілої ОСОБА_2 Цивільний позов ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд задовільнив повністю та стягнув з ОСОБА_5 100 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Представник ОСОБА_4 не заперечував, що у день винесення вироку ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди отримала 57 500,00 грн. від ОСОБА_5 (а.с. 33).

Пояснення сторін щодо інших обставин різняться. Так, представник ОСОБА_2 заявляє про те, що упродовж часу поки тривало розслідування кримінальної справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли приязні стосунки, тому з отриманих у відшкодування моральної шкоди грошей вона на прохання відповідача позичила їй 42 500,00 грн.

ОСОБА_3 такі пояснення заперечувала і заявила, що написла вказану розписку на вимогу ОСОБА_2, хоча грошей не отримувала.

Відповідно до статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу…

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним ( саття 234 ЦК України).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Заперечуючи факт вчинення правочину, відповідач не надала суду письмових доказів, аудіо або відеозаписів, які б підтверджували, що грошей вона не отримувала.

Такі факти, як притягнення чоловіка відповідача до кримінальної відповідальності, стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_2, укладення договору позики у день винесення судом вироку, самі по собі без підтвердження належними та достатніми доказами не свідчать про безгрошовість договору позики, укладеного у належній формі, або про те, що правочин укладено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах для відповідача.

На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошті в сумі 42 500,00 грн. за договором позики від 03 вересня 2014 року та 425,00 грн. судових витрат, а всього 42 925,00 грн. ( сорок дві тисячі девятсот двадцять пять грн. 00 коп.)

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя