Справа № 362/1324/15-ц
Провадження № 4-с/362/23/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про відмову у задоволені відводу державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із скаргою про скасування постанови начальника відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції від 24 лютого 2015 року про відмову у відводі державного виконавця Сперкач Я.О. через порушення останньою своїх службових обовязків під час здійснення примусового виконання виконавчого листа № 2/844/2012 від 17.01.2013 року за виконавчим провадженням № 36112366 про стягнення з нього на користь позивача за цивільною справою ОСОБА_2 боргу та зобовязання надання йому іншої більш мотивованої відповіді на обставини зазначені в заяві про відвід державного виконавця.

В судовому засіданні представник скаржника його дружина ОСОБА_3, вимоги скарги підтримала в повному обсязі, посилаючись також на відкриття кримінального провадження стосовно державного виконавця за ч.1 ст.366 КК України. Разом з тим, надати докази щодо наявності судових рішень про дію державного виконавця за межами встановленого строку при вчинені виконавчих дій вона не змогла. Вона визнала факт переходу прав власності на будинок, що є предметом подання державного виконавця та обєктом оскарження його дій, іншим особам.

Представник відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області заперечував проти задоволення скарги через відсутність підстав.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце слухання справи судом був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (на далі «Закон»), державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення у спосіб та порядок визначені виконавчим документом.

Положення ст.16 Закону передбачають, що державний виконавець не може брати участь у виконавчому проваджені і підлягає відводу, якщо він є близьким родичем сторін, їх представників а бо інших осіб, які беруть участь у виконавчому проваджені, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб, та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Під час винесення рішення, суд враховує, що у відповідності до ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

У відповідності до рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З огляду виконавчого листа № 2/844/2012 від 17.01.2013 року за виконавчим провадженням № 36112366, з скаржника на користь позивача ОСОБА_2 стягується борг в сумі 78000 грн.

З довідки «Державного експортно-імпортного банку України» від 11 грудня 2014 року вбачається, що розмір стягнень з боржника на користь стягувача здійснюється у середньому у межах 17 грн. щомісячно.

Згідно заяви боржника про відвід державного виконавця від 20 лютого 2015 року, мотивами для відводу державного виконавця він вважає вчинення нею виконавчих дій поза межами строків, перевищення своїх повноважень через звернення до суду з відповідним подання про визначення частки боржника у спільному сумісному майні подружжя з викладенням в ній не відповідних відомостей, що на його думку є упередженням її дій.

У відповідності до постанови від 24 лютого 2015 року, начальником відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області скаржниці відмовлено у відводі державного виконавця Сперкач Я.О. через відсутність підстав.

З огляду зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що скарга заявника щодо незаконності постанови начальника відділу державної виконавчої служби про відмову у відводі державного виконавця не підлягає до задоволення через відсутність будь-яких правових підстав, визначених діючим законодавством, що діє в межах своїх повноважень.

Факт відкриття кримінального провадження стосовно державного виконавця не є підставою для його відводу та обставині нібито вчиненого ним службового злочину не встановлені вироком суд, що набув чинності.

Вимоги скарги, щодо зобовязання субєкта оскарження винести іншу постанову про відвід державного виконавця з наданням відповідей на зазначені в скарзі про відвід мотиви, також не підлягають задоволенню оскільки такий спосіб захисту не передбачений законодавством, за своїм характером стосується виконання субєктом оскарження вимог Закону України «Про звернення громадян», крім того, зазначене рішення по справі не позбавляє скаржника повторного звернення з вимогами про відвід державного виконавця.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 14, 293, 383 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного Суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.