У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» - Бухонкина Євгена Володимировича на рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен банк Аваль», у якому просив скасувати наказ ПАТ «Райффайзен банк Аваль») від 13.01.2015 року № 20-170к, поновити його на посаді заступника начальника Центрального Кременчуцького відділення обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.01.2015 року та 500 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що він працював на посаді заступника начальника Центрального Кременчуцького відділення обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль», та наказом від 13.01.2015 року № 20-170к був звільнений із займаної посади на підставі п. 2 ст.41 КЗпП України. Ввжає, що у відповідача були відсутні будь-які підстави вважати, що він втратив довіру, оскільки не встановлено наявності вини його у зникненні грошових коштів чи причетності до цього, він безпосередньо не обслуговував грошових чи товарних цінностей, а втрата довіри може бути обумовлена лише винними діями працівника, що дає підставу роботодавцю не довіряти працівникові.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 серпня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора з питань роздрібного бізнесу Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 13 січня 2015 року № 20-170к про звільнення ОСОБА_3 на п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника начальника Центрального Кременчуцького відділення ПАТ «Райффайзен банк Аваль» з 13 січня 2015 року.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 49 359,96 грн; у відшкодування моральної шкоди - 1 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на користь держави судовий збір у розмірі 947,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль» - Бухонкин Є.В., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та оцінку доказів по справі, просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року, залишити в силі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 серпня 2015 року.

Вивчивши касаційну скаргу, ознайомившись із змістом судових рішень у справі, вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів по справі судом апеляційної інстанції, з висновками якого не погодився відповідач.

У касаційній скарзі скаржник не зазначає, яка норма матеріального права неправильно була застосована судом апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову суд апеляційної інстанції встановив та виходив з того, що позивач безпосередньо не обслуговував грошові кошти та цінності, такі операції не становили основний зміст його трудових обов'язків, не виконував обов'язків касира чи завідувача касою. Позивач за характером своїх трудових обов'язків не відноситься до основного кола працівників відділення банку, які безпосередньо обслуговували грошові та товарні цінності.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 був прийняти на робота на посаду заступника начальника Центрального Кременчуцького відділення ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 20.09.2013 року. Звітом за результатами службового розслідування підозри на шахрайство від 17.12.2014 року, затвердженим начальником управління протидії шахрайству Департаменту правового захисту та комплаєнсу ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 24.12.2014 року встановлено, що начальник відділу касового обслуговування ЦКВ Полтавської ОД - ОСОБА_4 привласнила готівкові кошти банку в сумі 1 425 500 грн, 128 000 доларів США та 29 300 Євро. Для приховування фактів викрадання коштів ОСОБА_5 фальсифікувала дані про залишки готівкових коштів у Книзі обліку готівки операційної каси та інших цінностей банку, проводки в інформаційних системах банку та звітні касові документи. Вчиненню шахрайства сприяла службова недбалість, в тому числі заступника начальника відділення ОСОБА_3

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціатива власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими та ґрунтуються на законі.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надав їх належну правову оцінку, правильно застосував норму матеріального права та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову і правомірно поновив позивача на роботі, обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують. Доводи касаційної скарги про те, що скаржнику з незрозумілих причин судом апеляційної інстанції піддався період роботи ОСОБА_3 з 12 грудня 2004 року по 31 грудня 2014 року, тобто 20 днів ( абз. 1 арк. 5 Рішення) є необґрунтованими. З 12 грудня 2004 року по 31 грудня 2014 року не є 20 днів. Крім того, скаржником не спростовано висновок суду щодо начальника відділу касового обслуговування ЦКВ Полтавської ОД - ОСОБА_4, яка привласника кошти і зникла. Не доведено скаржником, що з ОСОБА_3 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» ( з наступними змінами та доповненнями) звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП України), які містяться в абз. 2 п. 28, суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності(зайнятий їх прийманням, збереженням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

За таких обставин оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норми матеріального права.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Оскільки скаржнику відмовлено у відкритті касаційного провадження, то клопотання про часткове зупинення виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2015 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.4 п.5 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» - Бухонкина Євгена Володимировича на рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відмовити представнику акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» - Бухонкину Євгену Володимировичу у задоволенні клопотання про часткове зупинення виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В.Попович