АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1271/15
Справа № 643/5996/14-ц Головуючий 1 інстанції: Омельченко Н.І.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенка І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Бездітка В.М.,

при секретарі - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ПАТ «Харків-Авто» Філія ПАТ «Харків-Авто» СТО №3, ПАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 26 вересня 2013 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ д.р.н НОМЕР_1 в районі перехрестя пр. Московського та пров. Конюшеного в м. Харкові скоїв зіткнення з автомобілем Шевроле д.р.н. НОМЕР_2 під його керуванням.

Власником автомобіля Шевроле д.р.н. НОМЕР_2 згідно техпаспорту є його батько - ОСОБА_5

Сума матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля становить 11578,39 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 3A2-000536 від 24.02.2014 року та чеком від 24.02.14 року про оплату ПАТ «Харків-Авто» філія ПАТ «Харків-Авто» СТО №3 на вказану суму за проведення відновлюваного ремонту.

Крім того, внаслідок ДТП йому та членам сім'ї була завдана моральна шкода.

Відповідач відмовився добровільно відшкодувати шкоду.

Просив стягнути з ОСОБА_4 11578,39 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги.

Відповідач та його представник вимоги позивача не визнали.

Представники третіх осіб - ПАТ «Харків-Авто» Філія ПАТ «Харків-Авто» СТО №3, ПАТ «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим, а суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, неповно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Зазначає, що він має право вимагати кошти на відшкодування спричиненої шкоди, оскільки його батько, якому належить автомобіль добровільно надав його і він його використовував без доручення, тому не бачить необхідності залучення свого батька до участі в розгляді справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є власником автомобіля, крім того, не надані докази на підтвердження виконання ним вимог ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 26.09.2013 року о 20.30 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ д.р.н НОМЕР_1 в районі перехрестя пр. Московського та пров. Конюшеного в м. Харкові в порушення п.п. 13.1. ПДР України не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Шевроле д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Постановою Московського районного суду від м. Харкова від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_4 визнаний винним у ДТП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування ТЗ строком на 1 рік. Постановою апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2013 року постанова районного суду була змінена в частині накладеного стягнення і замінена на штраф в розмірі 425 грн. ( а.с. 12 - 14 ).

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як роз'яснено у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом цього Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження виконання ним вимог ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв'язку з чим, його вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Крім того, власником автомобіля Шевроле д.р.н. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 є ОСОБА_5 ( а.с. 7 ).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, вважаються втрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно Постанови № 4 Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої

джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін.

Зважаючи на те, що власником пошкодженого автомобіля є ОСОБА_5, батько позивача, та саме він, а не позивач ОСОБА_3 поніс витрати на його відновлення, що підтверджується актом виконаних робіт та чеками про сплату коштів, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, висновок суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді