У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») про повернення грошової суми,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, керувались приписами ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що наявність рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2013 року про задоволення вимог ПАТ «Родовід Банк», яке не було виконано ОСОБА_2 у період з моменту його ухвалення до 30 вересня 2013 року, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про повернення грошової суми, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур