АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 761/9113/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/15807/15
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

9 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особа: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи., -

ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином., про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення депозитних кошті та нарахованих процентів, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 16 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір-заяву № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті.

На виконання умов договору позивачем було внесено вклад у банк у розмірі 34576,00 доларів США, під процентну ставку 12,10% річних.

4 лютого 2015 року позивачем було укладено чотири договори про відступлення права вимоги за договором № 335816/47079/7-14.

Зазначив, що після укладення договорів про відступлення права вимоги від 4 лютого 2015 року позивач має право вимагати від відповідача частину вкладу за договором № 335816/47079/7-14 у розмірі 6915,20 доларів США та проценти, нараховані на всю суму вкладу за договором № 335816/47079/7-14.

Також зазначив, що вона неодноразово звертався до відповідача із вимогами про повернення вкладу (депозиту) із нарахованими відсотками, проте, відповідачем кошти повернуті не були, більш того відповідач відмовився повертати грошові кошти позивачу, посилаючись на Постанову НБУ від 1 грудня 2012 року № 758.

У зв'язку із викладеним, просив суд зобов`язати відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу належні позивачу кошти у валюті вкладу у розмірі 9785,36 доларів США, що складається з: 6915,20 доларів США - частина вкладу за договором, 2785,31 доларів США - проценти по вкладу, 81,85 доларів США - 3% річних.

В подальшому позивачем було збільшено розмір позовних вимог до 10048,42 доларів США, що складається з: 6915,20 доларів США - частина вкладу за договором, 2998,51 доларів США - проценти по вкладу, 134,71 доларів США - 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2014 року між сторонами був укладений договір-заява № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозитний) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті, відповідно до умов якого, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок 2630.0.042819.001 у сумі 34576,00 доларів США на строк з 16 червня 2014 року по 16 січня 2015 року.

За час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 12,10% річних.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 8 грудня 2014 року звертався до Філії «Центрального регіонального управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит» з заявою про відміну функції автопролонгації по депозитному договору № 335816/47079/7-14 від 16 червня 2014 року на суму 34576,00 доларів США.

16 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою, де просив суму вкладу та проценти, які нараховані та підлягають виплаті у сумі 36333, 71 доларів США.

Листом від 3 лютого 2015 року № 285, ОСОБА_4 було повідомлено, що 3 грудня 2014 року набула чинності Постанова Правління Національного банку України від 1 грудня 2014 року, відповідно до якої, банки зобов`язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150000 грн. на добу на одного клієнта, а також уповноважені банки зобов`язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

4 лютого 2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 було укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до якого, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги до відповідача, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозитний) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, укладений між позивачем та відповідачем.

За цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6915,20 доларів США, що на момент укладення даного договору за курсом НБУ становить 115691,30 грн. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором.

4 лютого 2015 року між позивачем та ОСОБА_11 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги до відповідача, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозитний) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, укладений між позивачем та відповідачем.

За цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6915,20 доларів США, що на момент укладення даного договору за курсом НБУ становить 115691,30 грн. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором.

4 лютого 2015 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до якого, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги до відповідача, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозитний) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, укладений між позивачем та відповідачем.

За цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6915,20 доларів США, що на момент укладення даного договору за курсом НБУ становить 115691,30 грн. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором.

4 лютого 2015 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до якого, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги до відповідача, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозитний) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті від 16 червня 2014 року, укладений між позивачем та відповідачем.

За цим договором новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 6915,20 доларів США, що на момент укладення даного договору за курсом НБУ становить 115691,30 грн. та процентів, нарахованих на всю суму вкладу за основним договором.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно з Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та кредит».

Частинами 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відмовляючи у задоволені позову, суд дійшов обґрунтовано висновку, що позивач має право отримати грошові кошти виключно в порядку та на умовах передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом не враховано, що позивач звертався до Банку з вимогою про повернення коштів до запровадження тимчасової адміністрації, а тому кошти підлягають стягненню, оскільки на момент постановлення рішення суду першої інстанції діяла тимчасова адміністрація, отже, починаючи з 18 вересня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, а тому частина коштів може бути повернута позивачеві лише в порядку, передбаченому вищезазначеним Законом, задоволення кредитних вимог позивача в іншому порядку ніж передбачає цей Закон призведе до порушення балансу інтересів кредиторів Банку та буде суперечити цьому закону, який є спеціальним Законом відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах та регулює процедуру щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 25 листопада 2015 року виплачено 8626 доларів США 70 центів на виконання Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Інші доводи апеляційних скарг також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді