Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 листопада 2015 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сидоренко Ю.В.

при секретарі Яблонській Я.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання,

В С Т А Н О В И В :

29.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів та коштів на утримання, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючистягнення з дати предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати предявлення позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач ОСОБА_2 припинив з нею спільне сумісне життя, матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає, малолітнього сина не утримує, усі обовязки по утриманню та вихованню сина вона несе самостійно, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення, не заперечує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 Повторно не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 44 (а.с.2).

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, який народився - 18.12.2014 року та в свідоцтві про народження якого батьком записаний - ОСОБА_2, відповідач по справі (а.с.3).

Малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає з позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується довідкою, виданою Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області за № 2652 від 27.10.2015 року (а.с.6), що відповідачем не оспорено.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області № 03-22/9046 від 27.11.2015 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Василівському РУСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, загальний розмір якої за період з 01.05.2015 року по 01.11.2015 року становить 5160,00 грн.

Відповідно до вимог ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України (далі-СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тож право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.4 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу.

Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно положень ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний дохід, частину якого отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника чи отримувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» вбачається, що з 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить - 1330 гривень.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік», з 01 вересня 2015 року встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років в сумі 1167 гривні.

Тому, враховуючи обов'язки батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, згідно положень ст.180 СК України, тобто на батьків покладається обовязок по утриманню дитини порівну, у рівних частинах та враховуючи вищевстановлений прожитковий мінімуму на дитину віком до 6 років, позивач та відповідач мають забезпечувати свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у рівних частинах, по 583,50 грн. (1167,00 грн. : 2 = 583,50 грн.)

Разом з тим, 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи на місяць становить 399,00 гривень (1330 грн. х 30 % : 100 % = 399,00 грн.).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням матеріального становище позивачки, яка на теперішній час не працює, знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення, де отримує одноразову допомогу при народженні дитини, в розмірі 860,00 грн. щомісяця, згідно наданий суду матеріалів, відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, регулярного, постійного та стабільного заробітку не має, проте є фізично здоровою та працездатною особою, утриманців (неповнолітніх та непрацездатних осіб) не має, аліментів на користь інших осіб аліментів не сплачує, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, а позивачка ОСОБА_1 самостійно матеріально утримувати малолітнього сина та забезпечувати його належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування не взмозі, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_4 позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, виходячи з прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, яка становить не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років на місяць, згідно вимог ст.182 СК України, а також суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, яка становить не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи на місяць, починаючи стягнення з дати предявлення позову до суду та до досягнення малолітньою дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до 18.12.2017 року.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого становить 487,20 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для держави України 27 вересня 1991 року, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі - 500,00 (пятсот) гривень з усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) кошти на її утримання у твердій грошовій сумі - 400,00 (чотириста) гривень з усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи

стягнення з 29 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 18 грудня 2017 року.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача, який не був присутній у судовому засіданні, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5

З оригіналом згідно

Суддя Ю.В.Сидоренко

Секретар с/з ОСОБА_6