АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року по справі за позовом Кредитної спілки «Володар» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

У серпні 2013 року позивач кредитна спілка «Володар» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 1/2 частині будинку за кожною;

- земельну ділянку, загальною площею 0,0759 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки -НОМЕР_1, земельна ділянка перебуває у спільній приватній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2

у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Кредитною спілкою «Володар» за договором про надання фінансового кредиту від 25 грудня 2008 року № ДЗ-241/10-01, укладеного між Кредитною спілкою «Володар» та ОСОБА_2, що складається з суми неповернутого кредиту в розмірі 617000 грн., нарахованих процентів у розмірі 300494 грн. 79 коп. та за договором про надання фінансового кредиту від 27 травня 2009 року № ДЗ-40/10-01, укладеного між Кредитною спілкою «Володар» та ОСОБА_4, що складається з суми неповернутого кредиту в розмірі 360000 грн., нарахованих процентів у розмірі 173956 грн. 85 коп. та судового збору в розмірі 3441 гривні.

Зазначено спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та з продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0759 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1.

Встановлено початкову ціну предметів іпотеки для їх подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи .

Вказує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що позивачем в процесі розгляду справи факт наявності та розмір заборгованості відповідача були доведені належними та допустимими доказами, оскільки розрахунки заборгованості здійснено невірно і є абсолютно необґрунтованими.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що предмет іпотеки, зазначений у позовній заяві, не належав відповідачу на момент винесення судового рішення. 28.05.2014 року право власності на предмет іпотеки перейшло до позивача, а сам предмет іпотеки, зазначений у позовній заяві, позивачем було продано 23.12.2014 року, тому звернення стягнення на нього не вбачається можливим, а рішення про звернення стягнення не є законним.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки має на меті подвійне стягнення заборгованості з відповідача, оскільки позивачем вже було здійснено захист власних прав за кредитними договорами, укладеними між сторонами спору.

Зазначає, що врішенні суду першої інстанції, всупереч нормам чинного законодавства України, не зазначено початкової ціни продажу предмета іпотеки.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення 11.11.2015 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору про надання фінансового кредиту № ДЗ-241/10-01 від 25 грудня 2008 року, укладеного між КС «Володар» та ОСОБА_2, відповідачу було видано кредит в сумі 733000 гривень на строк до 25 грудня 2009 року. Договором про зміни та доповнення № 1 від 24 грудня 2009 року строк продовжено до 25 лютого 2010 року. Договором про зміни та доповнення № 2 від 25 лютого 2010 року строк продовжено до 31 серпня 2010 року. ( а.с. 11-18, том 1).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між КС «Володар», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки земельної ділянки від 25 грудня 2008 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку належну їм на праві спільної приватної власності земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 40-43, том 1).

25 грудня 2008 року між КС «Володар», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки житлового будинку, відповідно до якого останні передали в іпотеку належний їм на праві приватної власності у рівних частках (по 1/2 частині) житловий будинок АДРЕСА_1.

25 грудня 2008 року між ОСОБА_2, КС «Володар» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № ДЗ-241/10-01, відповідно до якого ОСОБА_4 у випадку невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором в частині санкцій, зобов'язується сплатити КС «Володар» заборгованість ОСОБА_2 відповідно до розрахунку, наданого КС «Володар».

27 травня 2009 року між КС «Володар» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання фінансового кредиту № ДЗ-40/10-01, відповідно до якого останній було видано кредит в сумі 360000 грн. на строк до 27 травня 2010 року. Договором про зміни та доповнення № 1 від 27 травня 2010 року строк продовжено до 31 серпня 2010 року.

У забезпечення виконання зазначених зобов'язань за кредитним договором № ДЗ-40/10-01 між КС «Володар», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки земельної ділянки від 27 травня 2009 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку належну їм на праві спільної приватної власності земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

27 травня 2009 року між КС «Володар», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки житлового будинку, відповідно до якого останні передали в іпотеку належний їм на праві приватної власності у рівних частках (по 1/2 частині) житловий будинок АДРЕСА_1.

27 травня 2009 року між ОСОБА_2, КС «Володар» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № ДЗ-40/10-01, відповідно до якого ОСОБА_2 у випадку невиконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором в частині санкцій, зобов'язується сплатити КС «Володар» заборгованість ОСОБА_4 відповідно до розрахунку, наданого КС «Володар».

З державних актів на право власності на землю, виданих 26.03.1999 року Київським міським управлінням земельних ресурсів, встановлено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 передана у спільну приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Відповідно до договорів дарування від 12.10.1993 року за реєстровими № 2с-963, №2с-965, посвідчених державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частині жилого будинку по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла.

11 травня 2012 року до майна померлої ОСОБА_4 була заведена спадкова справа №10/2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. Із заявою-претензією до нотаріуса звернувся позивач КС «Володар». Спадкоємці майна померлої з заявами про прийняття спадщини не звертались.

Враховуючи, що ОСОБА_4 з 2003 року по день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, і відповідач ОСОБА_2 також зареєстрована та проживає за даною адресою, суд першої інстанції вважав, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину після ОСОБА_4, оскільки протягом 6 місяців з дня її смерті з заявою про відмову від спадщини не зверталась.

Однак, відповідачем ОСОБА_2 порушено умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконуються взяті на себе зобов'язання.

Загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору № ДЗ-241/10-01 від 25 грудня 2008 року становить 917 494 грн. 79 коп., з яких: 617 000 грн. - сума неповернутого кредиту; 11434 грн. 52 коп. - 30 % річних за користування кредитом; 289 060 грн. 27 коп. - 600 % річних за користування кредитом.

Загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору № ДЗ-40/10-01 від 27 травня 2009 року становить 533 956 грн. 85 коп., з яких: 360 000 грн. - сума неповернутого кредиту; 5299 грн. 31 коп. - 30 % річних за користування кредитом; 168 657 грн. 54 коп. - 600 % річних за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку та земельної ділянки в цілому, оскільки 1/2 належить їй на підставі правовстановлюючих документів, інша 1/2 об'єктів нерухомого майна прийнята відповідачем у спадщину, і вимоги кредитора заявлені в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Враховуючи, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог КС «Володар» та наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було вчинено два виконавчі написи за реєстровими № 7412 та 7413 про звернення стягнення на предмети іпотеки.

Так, виконавчим написом від 19.11.2010 року за реєстровим № 7412 звернуто стягнення на земельну ділянку, площею 0,0759 га, що розташована у АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4, для задоволення вимог кредитної спілки «Володар» у розмірі 936 944 ( а.с. 201, том 1).

Виконавчим написом від 19.11.2010 року за реєстровим № 7413 звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для задоволення вимог кредитної спілки «Володар» у розмірі 546 706 грн. 85 коп. ( а.с. 202 , том 1).

06 грудня 2010 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавчі провадження з примусового виконання зазначених виконавчих написів ( а.с. 114- 121, том 2).

Проте зазначені обставини були залишені поза увагою суду першої інстанції, у зв'язку з чим суд не перевірив, чи виконані виконавчі написи про звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні, а також, чи була відповідач ОСОБА_2 власником предметів іпотеки (відповідно - іпотекодавцем), станом на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Разом з тим, як встановлено колегією суддів, 28 травня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві Соколянським Д.В. за кредитною спілкою «Володар» було зареєстроване право власності ( номер запису про право власності 5890588) на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки житлового будинку, посвідченого Войтовським В.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.12.2008 року за реєстровим № 13917, дублікат якого виданий 27.11.2013 року за реєстровим № 4131; договору іпотеки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С. 27.05.2009 року за реєстровим № 2877 ( а.с. 164, том 2).

Відповідно до пунктів 4.3 договорів іпотеки від 25.12.2008 року та від 27.05.2009 року сторони домовились вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у даному договорі. Сторони визначили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя: іпотекодавці передають іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, що є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. В разі переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, цей договір є правоустановчим документом та правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Також 28 травня 2014 року в державному реєстрі речових право на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Соколянським Д.В. було зареєстровано право власності кредитної спілки «Володар» (номер запису про право власності 5890502) на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0759 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, що належить КС «Володар» на підставі договору іпотеки земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом КМНО ВойтовськимВ.С. 25.12.2008 року за реєстровим № 13920, дублікат якого виданий 27.11.2013 року за реєстровим № 4132, та договору іпотеки земельної ділянки від 27.05.2009 року за реєстровим №2880 ( а.с. 166, том 2).

Пунктами 4.5 договорів іпотеки від 25.12.2008 року та від 27.05.2009 року визначено, що в день переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавців до іпотекодержателя щодо погашення суми фінансового кредиту, процентів за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, що визначається на момент переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, вважається погашеною повністю або в частині за рахунок предмету іпотеки.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 204 ЦПК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Пунктами 6.2 договорів іпотеки передбачено, що договір припиняє дію у зв'язку з отриманням іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, у зв'язку із набуттям 28 травня 2014 року права власності на предмети іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 іпотекодержателем - кредитною спілкою «Володар» та припиненням договорів іпотеки правові підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів станом на час ухвалення оскаржуваного рішення від 08 червня 2015 року були відсутні.

Крім того, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договорів купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року ( а.с. 163-167, том 2), 23.12.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було посвідчено за реєстровим № 4268 договір купівлі-продажу, відповідно до якого кредитна спілка «Володар» продала покупцю ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1, житловою площею 33,1 кв.м., з будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці, площею 0,0759 га.

При цьому в пункті 7 договору зазначено про відсутність заборони відчуження будинку та відсутність реєстрації іпотеки.

Також 23.12.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було посвідчено за реєстровим № 4269 договір купівлі-продажу, відповідно до якого кредитна спілка «Володар» продала покупцю ОСОБА_8 земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га, кадастровий номер - НОМЕР_1.

Згідно з п. 16 договору, нотаріусом перевірено відсутність заборони відчуження та відсутність реєстрації іпотеки.

Крім того, згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої 24 листопада 2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 24 вересня 2015 року право власності на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмети іпотеки - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року - скасувати, ухвалити по справі нове рішення наступного змісту:

У задоволенні позову Кредитної спілки «Володар» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: