Справа № 223/1566/2012 Провадження № 22-ц/772/926/2015Головуючий в суді першої інстанції Мазурчак А. Г.
Категорія 5Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Медяного В.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Тиврівського районного суду від 16 жовтня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року ОСОБА_4звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 16 жовтня 2012 рокувизнано мирову угоду, укладену між сторонами та закрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить ухвалу суду, як постановлену з порушенням вимог закону, скасувати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Визнаючи, укладену між сторонами, мирову угоду, суд виходив з того, що ця мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вчинена в інтересах обох сторін.

Проте такий висновок суду не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

З позовної заяви видно, що предметом спору є поділ житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1(а.с.2-3).

Як вбачається, письмова мирова угода укладена і підписана сторонами на таких умовах: за ОСОБА_4 визнається право власності на сарай «Б», площею 32.5кв.м., вартістю 1080 грн.; сарай «В», площею 14,3кв.м., вартістю 263 грн.; погріб «Б1», площею 17,7кв.м., вартістю 6663 грн. та сарай «в1», площею 10,0кв.м., вартістю 282 грн., а заОСОБА_2 визнається право власності на житловий будинок, 1923 року забудови, вартістю 29778 грн., позначений літерою «А» з прибудовою «а», вартістю 9941 грн. та тамбуром «а1», вартістю 741 грн., загальною площею 71,0кв.м., житловою площею 52,2кв.м. з ганком вартістю 781 грн. та козирком вартістю 958 грн. (а.с.45).

Вирішуючи питання визнання вказаної мирової угоди, суд не з'ясував питання щодо поділу між сторонами земельної ділянки, про яку йдеться в позовній заяві і яка теж є предметом спору.

Крім того, поза увагою і оцінкою суду залишилось те, що сторонами, одночасно з мировою угодою, була подана спільна заява про закриття провадження у справі, в якій, зокрема, сторони просили зобов'язати КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності сторін на об'єкти нерухомого майна, які визначені мировою угодою.

Судом же в ухвалі зазначено, що з метою належної реєстрації прав власності на вказане нерухоме майно вказана мирова угода підлягає реєстрації у Тиврівському районному структурному підрозділі КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с.49).

Відповідно до вимог ч.5 ст.175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

В порушення вищевказаних вимог закону суд не з'ясував чи можливий такий поділ будинковолодіння, при якому одному співвласнику виділяються лише господарські споруди, а іншому співвласнику весь житловий будинок, та належним чином не перевірив чи умови цієї мирової угоди дійсно не суперечать закону і не порушують будь чиї (в тому числі і сторін) права та інтереси і можуть бути реально виконані сторонами та відповідною установою (Тиврівським РСП КП «ВООБТІ»). У зв'язку з чим, не досліджено судом питання щодо необхідності, в такому випадку, залучення до участі у розгляді справи представника КП «ВООБТІ» (чи як відповідача, чи як третю особу або як спеціаліста).

За таких обставин ухвала суду залишатись в силі не може, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Тиврівського районного суду від 16 жовтня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в той же суд.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/