Справа № 308/4250/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Фідобанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 16.10.2008 р. між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/1228/5/24774, згідно якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 13440 доларів США строком до 15.10.2013 р. зі сплатою 12.49 % річних. Відповідачка взяті на себе зобовязання по кредитному договору належним чином не виконала, щомісячне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами не здійснила, внаслідок чого станом на 10.02.2014 р. її заборгованість за кредитним договором становить 73018.77 грн., з яких: 66834.91 грн. заборгованості по тілу кредиту; 1769.77 грн. непогашена сума прострочених відсотків; 4414.09 грн. пеня за прострочку відсотків та кредиту. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 73018.77 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю.

Адвокат позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні просить застосувати до позовних вимог позивача позовну давність.

Згідно письмової заяви про застосування позовної давності відповідачка зазначила, що відповідно до кредитного договору вона зобовязана була повернути кредит до 15.10.2013 р. частинами зі сплатою щомісячних відсотків, які встановлені договором, за користування грошовими коштами. Крім того, для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, між нею та банком 16.10.2008 р. був укладений договір застави транспортного засобу № 014/1228/5/24774/1, предметом якого є автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску. З самого початку нею належним чином виконувалися всі умови укладеного між ними договору. Проте в подальшому виникли обставини, які унеможливлювали у повному обсязі та належним чином сплачувати грошові кошти в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків. Вона продовжувала сплачувати всі необхідні платежі, проте не в повному обсязі, як передбачено кредитним договором. В звязку з цим, вона неодноразово зверталася до банку з приводу отримання реструктуризації кредиту, відсотків за його користування та заборгованості, яка виникла внаслідок часткового не виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Врегулювання вказаного питання тривало більш ніж півроку, однак вони не могли ніяк досягти згоди з приводу реструктуризації зобовязань за кредитним договором, і в той час коли перемовини з банком тривали, в жовтні вона отримала від відділу ДВС Ужгородського МРУЮ постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2013 р. про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ужгородського міськогонотаріального округу виданого 29.04.2013 р., в якій встановлено строк на добровільне виконання виконавчого документу в термін до 18.10.2013 р. Таким чином, 29.04.2013 р. банк скористався своїм правом та звернув стягнення на предмет застави (а.с. 120, 121).

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2008 р. між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/1228/5/24774, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 13440 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 15.10.2013 р., із сплатою 12.49 % річних за його користування (а.с. 4-9).

Факт отримання відповідачкою ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 1228/634371 від 16.10.2008 р. (а.с. 10).

За умовами кредитного договору відповідачка взяла на себе зобовязання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом здійснювати щомісячно шляхом сплати кожного місяця рівних платежів (ануїтетних платежів), відповідно до графіку платежів, наведеного в додатку № 1 до цього договору.

Крім того, 04.03.2010 р. між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно умов якої сторони обумовили, що з урахуванням п. 1.4, 1.11 цієї додаткової угоди повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з графіком погашення, наведеним у додатку № 1 до цієї додаткової угоди (а.с. 92-96).

Встановлено, що ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання щодо щомісячного погашення кредиту та відсотків за його користування відповідно до умов кредитного договору належним чином не виконала.

Згідно п. 9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту (в тому числі частково), сплати нарахованих відсотків, інших платежів, що передбачені цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 10.02.2014 р. складає 73018.77 грн. з яких: 7836.93 доларів США, що еквівалентно 66834.91 грн. (1 долар США = 8.5282 грн.) борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту; 207.52 доларів США, що еквівалентно 1769.77 грн. прострочені нараховані проценти; 4414.09 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за період з 16.07.2013 р. по 10.02.2014 р. (а.с. 12).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України)

В статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» слід стягнути 73018.77 грн. заборгованості за кредитним договором.

Що стосується заяви відповідачки про застосування до позовних вимог банку позовної давності, то суд вважає, що підстав для застосування у справі наслідків спливу строку позовної давності немає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2013 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1739, яким задоволено вимоги ПАТ «Ерсте Банк» у розмірі 248702.4 грн. за рахунок коштів отриманих від реалізації рухомого майна транспортного засобу марки «DACIA LOGAN», н/з НОМЕР_2, 2008 року випуску, переданого в забезпечення виконання зобовязань, що виникли згідно кредитного договору № 014/1228/5/24774 від 16.10.2008 р. Постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 11.10.2013 р. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 110, 111).

Як на підставу для застосування строків позовної давності у справі відповідачка посилається на те, що 29.04.2013 р. банк скористався своїм правом щодо предявлення вимоги та звернув стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З довідки банку від 25.09.2013 р. вбачається, що згідно кредитного договору № 014/1228/5/24774 від 16.10.2008 р. за період з 16.10.2008 р. по 01.09.2013 р. в рахунок погашення заборгованості останню суму по фактичному погашенню тіла кредиту та по фактичному погашенню відсотків ОСОБА_2 було перераховано 15.08.2013 р. (а.с. 107-109).

Разом з цим, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів, яку просить стягнути банк з відповідачки, розрахована за період з 16.07.2013 р. по 10.02.2014 р.

З даним позовом позивач звернувся до суду 04.04.2014 р.

Отже, за таких обставин слід вважати, що позивач з дотриманням строків позовної давності звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому його вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути на користь банку судові витрати у сумі 730.19 грн. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 264, 526, 536, 546, 611, 612, 629, 625, 1054 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Фідобанк» 73018 (сімдесят три тисячі вісімнадцять) гривень 77 копійок заборгованості за кредитним договором № 014/1228/5/24774 від 16 жовтня 2008 року та 730 (сімсот тридцять) гривень 19 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.