Справа № 606/28/15-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: Раковець, вул.Центральна,1, Теребовлянського району Тернопільської області, власником якого вона є, посилаючись на те, що останній без поважних причин понад один рік не проживає за вказаною адресою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у позові. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним жилим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позову не визнали та в судовому засіданні відповідач пояснив, що з 18 червня 1990 року він разом із своєю сім»єю у складі жінки та трьох малолітніх дітей став проживати у будинку в АДРЕСА_1, власником якого була ОСОБА_1 (позивач у справі). Під час проживання у вказаному будинку він здійснив добудову. Згідно з даними погосподарської книги станом на 1991 рік він разом із членами своєї сім»ї став співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за особовим рахунком НОМЕР_1 в с.Раковець Теребовлянського району, який належав до типу колгоспного двору, тобто співвласником того будинковолодіння, власником якого була позивач. Вказав, що він придбав у позивача житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2, однак підтверджуючих документів про це у нього немає. Крім того, підтвердив, що з 2009 року він у зазначеному будинку не проживає, оскільки переїхав проживати до ОСОБА_6 у АДРЕСА_1, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Перешкод у користуванні житловим будинком із господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 ні позивач, ні інші особи йому не чинили. У задоволенні позову просять відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти.

2 жовтня 1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено письмовий договір, згідно з яким ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Згідно з договором найму жилого приміщення в АДРЕСА_1 Теребовлянського району від 18 червня 1990 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 останні разом із трьома малолітніми дітьми стали проживати у жилому будинку в АДРЕСА_1, власником якого була ОСОБА_1

Відповідно до даних погосподарської книги с.Раковець Теребовлянського району житловий будинок з господарськими будівлями та особовим рахунком НОМЕР_1 в с.Раковець Теребовлянського району станом на 1991 рік відносився до типу колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2, а членами двору - дружина ОСОБА_3 та троє дітей: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що у 1986 році позивач придбала житловий будинок у АДРЕСА_1 (в даний час АДРЕСА_2), в якому дозволила проживати відповідачу разом із своєю сім»єю. Під час проживання у вказаному будинку відповідач здійснив добудову, однак у встановленому порядку її не узаконив. У зв»язку з тим, що позивач у придбаному нею будинку не була зареєстрована, а фактично у ньому проживав відповідач із своєю сім»єю, тому зазначений будинок у 1991 році було віднесено до типу колгоспного двору, головою якого став відповідач, а членами колгоспного двору - його жінка та троє малолітніх дітей. Крім того, вказала, що позивачу 29 грудня 2012 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 197406, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2. Також підтвердила, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає з 2009 року, а проживає у АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 197406, виданого 29 грудня 2012 року виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, витягу про державну реєстрацію прав від 29 грудня 2012 року, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 стала власником житлового будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2.

У зв»язку із набуттям позивачем права власності на вказане нерухоме майна, відповідач залишився бути зареєстрованим у будинку по вул.Центральна,1 в с.Раковець Теребовлянського району.

Відповідач ОСОБА_2 у будинку по АДРЕСА_2 не проживає 2009 року, хоча зареєстрований за цією адресою, про що сторони підтвердили у судовому засіданні.

Дана обставина підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов позивача від 19 листопада 2008 року, 24 листопада 2014 року, складеними відповідною комісією із числа Соснівського сільського голови Теребовлянського району, депутата Соснівської сільської ради Теребовлянського району та свідків.

Відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не подано суду докази, які б підтверджували факт непроживання у житловому будинку по вул.Центральній,1 в с.Раковець Теребовлянського району Тернопільської області понад один рік із поважних причин.

Враховуючи те, що первинним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 є позивач у справі, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, які у встановленому законом порядку недійсними не визнані, суд вважає, що відповідач не є його належним власником, в тому числі і як член колгоспного двору.

За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення її позовних вимог, тобто визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.10, 60, 174, 179, 212-215 ЦПК України, ст. 405 ЦК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243.60 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя