Справа № 487/5369/15-ц
Провадження № 2/487/2248/15
30.11.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Кузьменко В.В.,
при секретарі Каламурзи О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Також просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечував.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 19.03.2008 року між ПАТ Кредитпромбанк (правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк) та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №13/009/08-Z, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 159000 гривень з розрахунку 16,00 % річних за користування кредитом на строку з 19.03.2008 року по 17.03.2023 рік (а.с.6-12).
Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитним договором передбачено, щозабезпеченням виконання зобов`язань за цим Договором є іпотека, що розташована за адресою:м. Миколаїв АДРЕСА_1 згідно з іпотечним договором.
Згідно п. 1.3, п.1.4 іпотечного договору у разі порушення позичальником обов`язків передбачених кредитним договором або іпотечним договором Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору на умовах, передбачених цим договором. Заставна вартість майна за згодою сторін складає 227250 гривень.
Згідно п.4.2 розділу 4 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення позичальником вимог кредитного договору або іпотекодавцем умов цього договору.
За умовами п.4.3 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі - переходу до іпотекодержателя права влансоті на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку встановленому ЗУ Про іпотеку та умовами цього договору.
Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_2 обумовлену договором суму. Однак, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору, що підтверджується листом за вих № 31.4-08/9256/14 від 11.09.2014 року (а.с.24).
Банком на адресу іпотекодавця направлено лист з вимогою виконати свої зобов'язання відповідно до іпотечного договору, що підтверджується листом за вих. № 31.4-08/9270/14 від 11.09.2014 року (а.с.25).
Відповідно до п.4.2 розділу 4 кредитного договору, банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору, вимагати достроково його розірвання, повернення одержаного кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором та договором застави/іпотеки, що можуть бути укладені в майбутньому, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором. (а.с.10).
Банк скористався наданим йому правом щодо зміни умов виконання зобов'язання та надіслав на адресу позичальника письмову вимогу щодо необхідності дострокового погашення тіла кредиту та процентів по кредиту.
Частиною 1 статті 12 ЗУ Про іпотеку передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання.
Однак, позичальник на вимогу банку щодо необхідності дострокового погашення кредиту жодним чином не відреагував.
Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. За змістом положень ч.1 чт.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Частиною 3 статті 14 ЦК України передбачено, що виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За загальним правилом, на особу покладається обов'язок вжити всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання взятого на себе зобов'язання.
Частинами 1, 3 статті 33 ЗУ Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором по задоволенню вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ч.1 ст.35 ЗУ Про іпотеку, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Позивачем зазначені вимоги Закону були виконані, що підтверджується копією вимоги про усунення порушення зобов'язань. Але вимоги позивача залишені без розгляду та реагування, заборгованість не погашено, в добровільному порядку відповідачем не вчинено дій, які б призвели до досудового врегулювання спору.
В силу ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЗУ Про іпотеку, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Позивач у своїх позовних вимогах просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки яким забезпечено вказаний кредитний договір шляхом визнання за ним права власності на такий предмет іпотеки.
Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 ЗУ Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.
За всіх вище викладених обставин, приймаючи до уваги встановлені факти надіслання позивачем вимог на адресу позичальника, те, що позичальник належним чином на такі вимоги не відреагував, те, що іпотечний договір містить зауваження щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на такий предмет до стягувача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 12, 13, 15, 16, 509, 510, 525, 526, 530, 541, 543, 549, 572, 589, 590, 610, 617, 625, 629, 653, 1046, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 12, 33, 35, 36, 37 Закону України Про іпотеку, -
Позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні.
Дане рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Миколаєва за письмовою подачею відповідачкою (ОСОБА_1С.) заяви, яку остання може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі неподання відповідачкою у зазначений строк заяви про перегляд заочного рішення та не подачі іншими особами, які беруть участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.
Суддя Заводського районного суду
м. Миколаєва В.В.Кузьменко