Номер провадження 2/754/6255/15
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління ДМС в м. Києві Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод в здійсненні права власності на жиле приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та усунення перешкод в здійсненні права власності на жиле приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі ОСОБА_2 його рідний брат. На підставі договору міни від 07.12.1998 року позивач являється власником квартири АДРЕСА_1. Договір міни відбувся між ним, його мамою та його рідним братом, яким на підставі цього договору перейшла у власність належна позивачу квартира АДРЕСА_2. Після укладення договору міни відповідач проживав в належній позивачу квартирі до 30.12.1998 року. З цього часу відповідач в квартирі не проживає, не цікавиться нею, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких його речей в квартирі немає. Протягом всього часу не проживання відповідача у спірній квартирі він з дружиною змушені за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на відповідача. З часу не проживання відповідача у спірній квартирі зв»язків із братом він ніяких не підтримує, він змінив номер свого мобільного телефону і де він проживає йому не відомо. На підставі викладеного він вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою АДРЕСА_1; усунути перешкоди в здійсненні його права на користування квартирою шляхом зняття його з реєстрації в даній квартирі.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про день та час розгляду справи належним чином за останньою відомою адресою його проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, в своїй письмовій заяві просив проводити розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_3.

Відповідно до договору міни від 07.12.1998 року позивач являється власником квартири АДРЕСА_1. Договір міни відбувся між ним, його мамою та його рідним братом, яким на підставі цього договору перейшла у власність належна позивачу квартира АДРЕСА_2. (а.с.7).

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 23.12.1998 року позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3. (а.с. 8).

Відповідач по справі зареєстрований в спірній квартирі з 07.03.1995 року, відповідно до довідки ЖЕК форми 3 (а.с. 9).

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.

В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач з 1998 року в спірному житловому приміщенні не проживає та не сплачує комунальні послуги, ніяких його речей в ній немає, що підтверджується актами ЖЕК 316, що містяться в матеріалах справи. Судові виклики в судове засідання відповідачу також вручити не виявилося можливим в зв»язку з тим, що відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що позивач по справі - її чоловік, а відповідач - рідний брат її чоловіка, який не проживає з 30.12.1998 року в спірній квартирі. В квартирі АДРЕСА_4 вона проживає з 1993 року. Відповідач, коли залишав спірну квартиру забрав усі свої речі, пообіцяв знятися з реєстраційного обліку в ній, проте до цього часу так цього і не зробив.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487.20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 110, 212-215, 319, 321, 391 ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 - ОСОБА_2.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_4, шляхом зняття з реєстрації в даній квартирі ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. в рахунок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: