САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3436/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.10.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстрації місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстрації місця проживання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2007 року належить квартира АДРЕСА_1. Продавцями за договором купівлі-продажу квартири були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яким квартира належала на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. На момент укладення договору купівлі-продажу відповідачі постійно проживали в Німеччині, були її громадянами і в спірній квартирі протягом декількох років не проживали. Вона приїхали в Дніпропетровськ на декілька днів, з метою укладення договору купівлі-продажу. На той час вони вже не мали паспортів громадян України, Звернулися до паспортного відділу Самарського РВ для зняття їх з реєстраційного обліку, але через відсутність паспортів їм було відмовлено в цьому. Позивач протягом 8 років сплачує комунальні послуги за відповідачів, на що не має можливості. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зняти їх х реєстрації.

У судове засідання позивач не зявився, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі, повідомлявся належним чином, у звязку з чим, суд вважає за можливо застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України, розглянути справу заочно.

Представник третьої особи Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Беручи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5Л, належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.21-22).

У спірній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с. 16).

Відповідно до акту від 08.07.2015 року, що затверджено КП «ЖГ Самарського району» ДМР встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Станіславського, 5/7 не проживають та не зявляються, особистих речей не зберігають, витрат на утримання будинку не несуть (а.с. 30).

Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідачі з 2007 року не мешкають в квартирі АДРЕСА_3.

Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює перешкоди позивачу у його праві володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимога позивача про визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою №7 в будинку №5 по вул. Станіславського в м. Дніпропетровську та зняти їх з реєстрації за вищевказаною адресою.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П.Румянцев