Справа №718/954/15-ц
Провадження №2/718/541/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2009 року вона народила дочку ОСОБА_3І, батьком якої є ОСОБА_4, який помер 22 березня 2014 року. Зазначає, що у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 вона не перебувала. Однак, при реєстрації народження дитини секретарем сільської ради було допущено порушення норм закону і рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2014 року виключено відомості з актового запису № 21 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про ОСОБА_4, як батька, вчиненого 03 вересня 2009 року секретарем виконавчого комітету Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_5

Посилається на те, що вона була знайома з ОСОБА_4, ще зі шкільних років, а після повернення із-за кордону, з липня 2007 року почала спілкувалась та зустрічалась із ОСОБА_4 Однак, у вересні знову поїхала за кордон і після повернення через рік у вересні 2008 року, вони почали підтримувати близькі стосунки, проживаючи періодично разом в м. Чернівці. В листопаді 2008 року вона завагітніла і повідомила про це ОСОБА_4, який був цьому радий. У фактичних шлюбних стосунках перебували до січня 2009 року. Та коли, вона дізналася, що ОСОБА_4 зрадив подружній вірності, вона повернулась проживати в с. Нові Драчинці.

Перебуваючи в пологовому будинку, ОСОБА_4 відвідував її, визнавав себе батьком дитини та за життя регулярно приходив до дитини, займався її вихованням, піклувався, матеріально забезпечував. Встановлення факту батьківства необхідне для прийняття спадщини та отримання допомоги по втраті годувальника, тому просила позовні вимоги задовольнити та встановити факт батьківства ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_3

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладенні у позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано переконливих та беззаперечних доказів, які б підтвердили посмертно факт батьківства ОСОБА_4, відносно народженої ОСОБА_1 дитини. Крім того, вказувала на те, що категорично не визнає висновок експерта, щодо встановлення батьківства, оскільки експертиза виконана посмертно, дозвіл на відібрання зразків крові трупа ОСОБА_4 у його родичів не відбирався, а отже і сумнівним є походження зразків крові саме від трупа ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася 08 серпня 2009 року. Відповідно до копії актового запису про народження № 21 від 03 вересня 2009 року дитину зазначено під прізвищем матері ОСОБА_3, а батьком записано ОСОБА_4, на підставі заяви про визнання батьківства. (а.с. 17)

22 березня 2014 року в м. Чернівці ОСОБА_4 помер.

З 06 березня 2015 року по 03 квітня 2015 року за заявою ОСОБА_1 проведено судово-медичну експертизу про встановлення факту батьківства ОСОБА_4, відповідно до висновку якої № 35 ОСОБА_4, який помер 22 березня 2014 року, може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_3, 08 серпня 2009 року, народженої ОСОБА_1, з ймовірністю 99,99999%, таким чином батьківство практично доведене. (а.с. 7-11).

Згідно Конвенції «Про права дітей», ратифіковану Верховною Радою України 27.02.1991 року, у ст.2 зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Правовій аналіз ст.125 Сімейного кодексу України дає змогу дійти висновку про існування двох способів визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою: добровільний та судовий. Добровільний спосіб полягає у двосторонньому волевиявленні матері та батька, яке полягає у зверненні до державного органу реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою, або ж у зверненні особи, яка вважає себе батьком дитини. Іншими словами добровільний спосіб можливо назвати реєстраційним або позасудовим. Суть судового способу визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою полягає у зверненні одного з подружжя до суду, який в результаті розгляду цивільної справи по суті встановлює батьківство судовим рішенням, яке є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Дана стаття регламентує судовий спосіб захисту сімейних прав та інтересів у сфері батьківства. Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Причому таке право може бути реалізоване як в порядку позовного провадження за наявності спору про право (визнання батьківства за рішенням суду), так і в окремому провадженні (встановлення факту батьківства). Дана стаття регулює відносини щодо реалізації права на батьківство в порядку позовного провадження.

Згідно ст.130 Сімейного кодексу України. у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Причому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 Цивільного

процесуального кодексу України). Виходячи з наведеного визначальним при встановленні батьківства в судовому порядку є встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю і батьком дитини до її народження , або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Тобто батьківство може бути встановлено при доведеності однієї з двох підстав: спільного проживання батьків до народження дитини або визнанням відповідачем батьківства.

Як розяснив Пленум ВСУ у своїй постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Так, позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, того, що померлий ОСОБА_4 проживав разом з нею та дитиною ОСОБА_3 після її народження, що вони вели спільне господарство, що він утримував її та дитину. Крім того, за життя ОСОБА_4 вони не зверталися до суду з позовом про встановлення факту батьківства чи стягнення аліментів.

Посилання ОСОБА_1 на довідку Драчинецької сільської ради № 1615 від 25 вересня 2014 року, як на доказ підтвердження того, що ОСОБА_4 брав участь у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_3, спростовується довідкою виданою Драчинецькою сільською радою №1966 від 24 грудня 2014 року, в якій зазначено, що інформація яка зазначена у вищевказаній довідці, записана зі слів самої ОСОБА_1, а документального підтвердження того, що ОСОБА_4 брав участь у вихованні та уриманні ОСОБА_3, у сільської ради немає. (а.с. 14, 44)

Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було заявлено клопотання про допит свідків, які ніби то можуть підтвердити факт батьківства ОСОБА_4 по відношенню до дитини ОСОБА_3

Покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать одні одним.

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали однією сімєю у с. Драчинці у мами. Він визнавав, що ОСОБА_3 являється його дитиною. Крім того, вона вказала на те, що в роддом до позивачки він не приходив, і в період народження дитини проживав з іншою жінкою на імя ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_7 надала суду пояснення про те, що ОСОБА_1 проживала разом з померлим ОСОБА_4 у с. Драчинці і у м. Чернівці, вдома в останнього. І коли позивачка народжувала, то ОСОБА_4 приходив до неї у роддом.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що позивачка та ОСОБА_4 проживали разом в м. Чернівці, до того часу, поки не прийшла інша жінка, ОСОБА_5 та вигнала ОСОБА_1 з будинку. Однак, померлий ОСОБА_4 неодноразово передавав через неї гроші та подарунки для дитини ОСОБА_3 Також зазначила, що останній рік вона з братом не сходилася.

Доводи позивача ОСОБА_1 спростовуються також поясненнями свідка ОСОБА_10, яка являється другом покійного ОСОБА_4 та суду пояснила, що після розірвання шлюбу з першою жінкою, ОСОБА_4 проживав один. Від першого шлюбу у нього залишився тільки один син. Про те, що у ОСОБА_4 була ще одна дитина від іншої жінки, його друзі ніколи від нього не чули.

Аналогічні пояснення надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які являлися друзями покійного ОСОБА_4

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2014 року виключено відомості про ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 22 березня 2014 року, як батька з актового запису № 21 про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиненого 03 вересня 2009 року секретарем виконавчого комітету Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_5 Зазначені обставини у вказаному рішенні ОСОБА_1 у судовому засіданні визнані та не спростовані. (а.с. 42-43)

В силу ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при

розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А отже наведені вище обставини доказуванню не підлягають.

Що стосується висновку експертизи, то слід зазначити, що у ньому вказано про те, що ОСОБА_4 може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_3, тобто відсутній категоричний висновок, а тому його слід оцінювати лише в сукупності з іншими доказами. Крім того, існує сумнів, щодо походження зразків крові саме від трупа ОСОБА_4, так як дозів на їхнє відібрання, у родичів не відбирався.

Відповідно зі ст.ст. 57, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на думку суду, зазначене вище свідчить про відсутність батьківських правовідносин, які б виникли у ОСОБА_4 за його життя відносно дитини ОСОБА_3, а саме не доведена наявність матеріальної допомоги, піклування, бажання спілкування, турботи, участь у вихованні, які б слугували підставами для встановлення батьківства. А тому підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту батьківства не вбачається.

При цьому суд виходить також з того, що як вже зазначалося вище, допитані в ході судового розгляду справи свідки не змогли з достовірністю підтвердити факт батьківства ОСОБА_4.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 125, 128, 130 ч. 1 СК України, ст.ст.10, 11 , 60, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк