Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4888/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

11 грудня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач КП «ЖЕО № 2» 25 серпня 2015 року звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що КП «ЖЕО № 2» є балансоутримувачем приміщення гуртожитку в місті Полтаві по вул. Маршала Бірюзова, 94, надає послуги з утримання будинків та прибудинкової території.

Вказував, що відповідачами спожиті надані позивачем послуги в гуртожитку по вул.. М.Бірюзова, 94 в м. Полтаві, але не сплачені, за період по 01 квітня 2012 року по 31 серпня 2015 року наявна заборгованість в розмірі 13610,49 грн.

В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь КП «ЖЕО № 2» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 13610,49 грн., встановлений індекс інфляції в розмірі 9967 грн. 93 коп., 3 % річних в розмірі 1360 грн. 58 коп., всього 24939 грн.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала наявність заборгованості на обовязку по її сплаті, вказувала, що має намір частково погашати борг.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи № 552/4082/14-ц, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є користувачами жилого приміщення в к. 451, 409 гуртожитку по вул. М.Бірюзова, 94 в м. Полтаві.

Позивач КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради є балансоутримувачем будинку по вул. М.Бірюзова, 94 в м. Полтаві та надає житлово-комунальні послуги за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обовязок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Як встановлено судом, позивач КП «ЖЕО № 2» обовязки балансоутримувача виконав, надав послуги відповідачам.

Відповідачі в свою чергу обовязки користувачів жилого приміщення не виконали, за період з 01 квітня 2012 року по 01 серпня 2015 року за послуги не сплачували в повному обсязі, існує за вказаний період заборгованість в розмірі 13610,49 грн.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за житлово-комунальні в розмірі 13610,49 грн.

Твердження відповідача в поданій до суду заяві про скасування судового наказу про те, що відсутній договір з позивачем, не заслуговує на увагу.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є наймачем жилого приміщення по вул. М.Бірюзова, 94 в м. Полтаві, вона в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обовязок власника (користувача) квартири (жилого приміщення) укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін.

Незважаючи на відсутність укладеного письмового договору, між сторонами фактично відносини по наданню послуг виникли, позивачем такі послуги надавалися, а відповідачем отримувалися.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради підлягають задоволенню в повному обсязі.

З відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13610 грн. 49 коп., встановлений індекс інфляції в розмірі 9967 грн. 93 коп., 3 % річних в розмірі 1360 грн. 58 коп., всього 24939 грн. солідарно.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з розміру заявлених позовних вимог, враховуючи попереднє звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення судові витрати в загальному розмірі 243 грн. 60 коп., в рівних частках з кожного.

Керуючись ст.ст. 209, 213 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради на поточний рахунок № 7616 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401, код 13961729, заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13610 грн. 49 коп., встановлений індекс інфляції в розмірі 9967 грн. 93 коп., 3 % річних в розмірі 1360 грн. 58 коп., всього 24939 грн. солідарно.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради понесені судові витрати з кожного в розмірі по 81 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Н.Л.Яковенко

11.12.2015