Ухвала

іменем україни

04 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Козацька» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою кредитної спілки «Козацька» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року кредитна спілка «Козацька» (далі - КС «Козацька) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 31 травня 2007 року, згідно якого отримав кредит в сумі 25 000 грн строком до 31 травня 2008 року зі сплатою 50% річних, унаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 34 772 грн 74 коп.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив остаточно стягнути з ОСОБА_1 25 000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року зазначене рішення районного суду частково змінено, а саме виключено з мотивувальної його частини посилання на пропуск позивачем строку позовної давності. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі КС «Козацька» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення судів не відповідають.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходив з безпідставності й недоведеності позовних вимог, а також з того, що спілкою без поважних причин пропущено строк звернення до суду з даними вимогами.

Апеляційний суд фактично погодився з висновками суду першої інстанції, при цьому виключив з мотивувальної частини рішення суду посилання на пропуск позивачем строку позовної давності, зазначивши про неможливість відмови у задоволенні позову з двох підстав - недоведеності вимог та з підстав пропуску строку для звернення.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 31 травня 2007 року між КС «Козацька» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К7 31/05-01, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 25 000 грн строку до 31 травня 2008 року зі сплатою 50% річних.

Також судом встановлено й не заперечується сторонами, що 26 квітня 2007 року між сторонами також було укладено депозитний договір № Д7 26/04-01, згідно якого розмір вкладу ОСОБА_1 у КС «Козацька» становить 79 000 грн під 25% річних від розміру вкладу.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 27 січня 2010 року без врахування пені складає 34 772 грн 74 коп., з яких тіло кредиту - 16 666 грн 68 коп. та відсотки - 18 056 грн 06 коп. Однак із скрутним матеріальним становищем, яке не дозволяє спілці сплатити судовий збір, КС «Козацька» зменшила позовні вимоги й просила стягнути з відповідача 25 000 грн.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 зазначав, що своєчасно й у повному обсязі здійснював погашення кредиту, проте позивач не виконував умови депозитного рахунку, у зв'язку з чим він припини виплачувати кредит, у погашення якого були використані кошти з депозитного рахунку.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів та заперечень сторін належним чином не перевірив, не з'ясував усіх обставин справи, що мають визначальне значення для правильного вирішення справи, взагалі не дослідив укладені між сторонами договори кредиту та депозиту, унаслідок чого не визначився з дійсним порядком погашення кредиту та повернення депозиту, не перевірив чи передбачена такими договорами можливість взаємозаліку й в якому порядку, взагалі не встановив розміру кредитної заборгованості та її складові, унаслідок чого дійшов передчасного висновку щодо недоведеності вимог КС «Козацька», належним чином не вмотивувавши та не обґрунтувавши такого висновку.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 256, 264 ЦК України та того, що позивач вже звертався до суду за захистом свого порушеного права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо пропущення позивачем строку позовної давності.

Зазначені порушення вимог закону залишилися й поза увагою суду апеляційної інстанції, який фактично погодився з висновками суду першої інстанції та змінив рішення суду лише в мотивувальній частині, виключивши з неї посилання на пропущення позивачем строку звернення до суду.

Таким чином, суди у порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212-214 ЦПК України належним чином не перевірили чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, якими доказами вони підтверджуються; не встановили усіх фактичних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного вирішення справи.

Висновки судів у порушення вимог закону ґрунтуються на припущеннях.

З огляду на викладене постановлені судами рішення не можна визнати законними та обґрунтованими й вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу кредитної спілки «Козацька» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко