_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1163/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

Встановив:

Позивачі звернулись до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4 такою особою, що втратила право користування жилою площею у будинку АДРЕСА_2 , стверджуючи, що відповідачка більше 10 років не користується будинком без поважних на те причин. У судовому засіданні позивачеві сторона вимоги підтримала.

Відповідачка позов не визнала, посилаючись на заповіт, укладений 3 червня 1964 року колишнім власником будинку - ОСОБА_5 - і на її ОСОБА_4 користь.

Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

Домоволодіння по АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності позивачам у такому співвідношенні: ОСОБА_1 -17/100 частин на підставі договору дарування від 06.04.2011 року (державна реєстрація прав власності на нерухоме майно виконана 13.05.2011 року); ОСОБА_3 - 38/100 частин на підставі договору дарування від 15.05.2007 року (державна реєстрація права власності на нерухоме майно виконана 22.06.2007 року); ОСОБА_2 - 2/25 частини на підставі договору дарування від 11.08.2004 року (державна реєстрація права власності на нерухоме майно виконана 19.08.2004 року).

Будинок має загальну площу 113,6 кв.м., в тому числі житлову - 58 кв.м. В будинку постійно проживають і мають реєстрацію за місцем проживання сім"я ОСОБА_3 (4 особи), сім"я ОСОБА_2 (2 особи) і сім"я ОСОБА_1 (2 особи). ОСОБА_4, яка не є членом їх родини, в будинку не проживає більше 10 років, але має реєстрацію і не бажає оформляти зняття з реєстраційного обліку. Позивачі стверджують, що наявність реєстрації у ОСОБА_4, порушує їхнє право власності на будинок, тому вони звернулись до суду з цим позовом.

На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: договори дарування частин будинку з витягами з державного реєстру реєстрації права власності на нерухоме майно, довідку з місця проживання і реєстрації, рішення Київського райсуду м.Одеси від 14 червня 2010 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та інших про скасування свідоцтва про право власності та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, акт дільничного комітету ОСН від 31.05.2008 року та пояснення свідка ОСОБА_8

Відповідачка, не визнаючи позов, надала такі пояснення: житловий будинок АДРЕСА_2 побудували її батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_7 В 1964 батько уклав заповіт на користь дружини і трьох дочок: ОСОБА_6, ОСОБА_1 і ОСОБА_9 Після смерті батька у 1970 році з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини звернулась тільки мати - ОСОБА_7 і у 1974 році вона отримала свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя - 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_2 і свідоцтво про право на спадщину - 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_2. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 14.06.2010 року їй - ОСОБА_4 відмовлено у задоволені позову про визнання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя і визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідачка з зазначеним судовим рішенням не згодна, вона вважає, що строки позовної давності до правовідносин, що пов"язані з прийняттям спадщини, не існують, що вона в порядку спадкування має право на частину будинку по АДРЕСА_2 і хоча в будинку вона не проживає більше 2-х років (спільне проживання з сьогоднішніми власниками будинку є неможливим), на її - ОСОБА_4- думку вимоги позивачів не підлягають задоволенню.

ОСОБА_4 на підтвердження своїх доводів посилалась на заповіт ОСОБА_5 від 3.06.1964 року і пояснення свідків (своїх дочок) ОСОБА_10 і ОСОБА_11

При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав:

Ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що "член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом", а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі наданих сторонами доказів суд встановив, що ОСОБА_4 не є власником будинку АДРЕСА_2 (або його частини), не є членом сім"ї сьогоднішніх власників цього будинку, не проживає в будинку більше 10 років (відповідачка визнала в судовому засіданні, що в будинку вона не проживає більше 2-х років), що ОСОБА_4 разом з чоловіком і дітьми постійно проживає у АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності. Суд погоджується з доводами позивачів, що наявність у ОСОБА_4 реєстрації по житловому будинку АДРЕСА_2 порушує права та інтереси ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_2, як власників цього будинку, що усунення порушення права власності можливе в судовому порядку, тому суд визнає, що ОСОБА_4 втратила право користування жилою площею у будинку АДРЕСА_2 у м.Одесі.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це судовий збір у сумі 243 грн 60 коп, відповідно до квитанції №210073487, сплачений позивачем ОСОБА_2

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу права користування жилою площею регулюються ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою особою, що втратила право на користування житловою площею у будинку АДРЕСА_2 у м.Одесі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

Копію рішення надіслати до Головного управління міграційної служби м.Одеси для оформлення знаття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку по житловому будинку АДРЕСА_2, оскільки дане рішення є правовою підставою для оформлення зняття особи з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.