АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3873/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Чвалюка Андрія Васильовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції м. Києва про визнання договору купівлі-продажу укладеною та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у липні 2013 року.

Зазначав, що 2006 році він придбав у відповідача автомобіль «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1, за 25 000,00 грн. На підтвердження укладання договору ОСОБА_4 написав розписку в якій зазначив, що одержав від ОСОБА_3 вказану грошову суму в рахунок плати за автомобіль. В той же день на його ім'я відповідачем складена довіреність на право володіння та користування вказаним автомобілем.

12.12.2011 року в м. Біла Церква позивача зупинили працівники Державтоінспекції і повідомили що на автомобіль «Volkswagen passat», д.н. НОМЕР_1, накладено арешт як на майно ОСОБА_4 На підставі викладеного просив суд визнати укладеним договір купівлі-продажу даного автомобіля, визнати за ним право власності на нього та зняти арешт з вказаного майна.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу автомобіля «Volkswagen passat 1.6» картка НОМЕР_3 NZA д.н.з. НОМЕР_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладеним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Volkswagen passat 1.6» картка НОМЕР_3 NZA д.н.з. НОМЕР_1.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається що 24.12.2006 року ОСОБА_4 видав на ім'я ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив останнього розпоряджатися належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в м. Києва 06.12.2003 року автомобілем «Volkswagen passat 1.6», 1996 року, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

В той же день, 24.12.2006 року ОСОБА_4 складена розписка відповідно до якої останній отримав від ОСОБА_3 грошову суму 25 000,00 грн. в рахунок оплати за автомобіль Фольцваген passat 1,6, д.н.з. НОМЕР_1. Претензій за оплату не має.

На підставі довіреності Уманським МРЕВ позивачу був виданий тимчасовий реєстраційний талон на вказаний автомобіль, дійсний до 31.12.2015 року (а.с. 8).

Як вбачається з акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 12.12.2011 року, автомобіль «Volkswagen passat 1.6», 1996 року, державний номер НОМЕР_1, був розшуканий і тимчасово затриманий ДПС на підставі розшуку ДВС Святошинський (а.с. 12).

Згідно постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно вмежах суми боргу, що належить ОСОБА_4, в межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПАТ УніверсалБанк» заборгованість в сумі 3 102 392,05 грн. (а.с. 42).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції прийшов до висновку що сторонами під час придбання автомобіля досягнуто згоди по всіх істотних умовах купівлі-продажу, а тому позовні вимоги про визнання договору дійсним та визнання права власності на автомобіль за позивачем є обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Проте колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції та вважає його таким, що не відповідає нормам матеріального права з огляду на наступне

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Задовольняючи позов про визнання договору купівлі-продажу автомобіля укладеним судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, суд може визнати дійсною угоду, яка за законом підлягає нотаріальному посвідченню, але сторони уклали її без додержання цієї форми і одна із сторін не виконала її повністю або частково, а друга ухиляється від нотаріального оформлення укладеної нею угоди.

На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Такий висновок також був зроблений Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

Згідно п.1 ч.34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», передбачено письмову форму договору купівлі - продажу автомобілів.

Відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Головним завданням суду під час розгляду та вирішення цивільної справи є з'ясування дійсних взаємовідносин сторін і захист порушеного або оспорюваного права. Таке з'ясування можливе тільки шляхом дослідження й оцінки доказів по справі, які надаються сторонами й іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони й інші особи подають докази, а суд забезпечує їх дослідження за участю сторін що є доказуванням, яке спрямовано на з'ясування дійсних прав і обов'язків учасників спірного матеріального правовідношення.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами по справі не надано будь-яких доказів, які б свідчили що перед відчуженням транспортний засіб було знято з обліку в підрозділі ДАІ.

Оскільки спірний автомобіль не був знятий з реєстрації під час передачі його позивачу та залишався зареєстрованим за відповідачем, то фактично передача у власність автомобіля не відбулася, а він був переданий на підставі довіреності для володіння та розпорядження зазначеним автомобілем.

Позивач не скористався довіреністю виданою в тому числі і для розпорядження автомобілем, а тому автомобіль «Volkswagen passat 1.6», 1996 року, державний номер НОМЕР_1, залишається у власності відповідача, що підтверджується даними автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ ШУМВС України в м. Києві станом на 19.09.2011 року та який має боргові зобов'язання, на підставі чого на автомобіль було накладено арешт .

З урахуванням викладеного підстав для визнання права власності на вказаний автомобіль за позивачем колегія суддів також не вбачає.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Чвалюка Андрія Васильовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції м. Києва про визнання договору купівлі-продажу укладеною та визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: