Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 до сільськогосподарського приватного підприємства «Павлівське» про визнання недійсним договору оренди землі, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, які діють через представника ОСОБА_27, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_7, ОСОБА_25, ОСОБА_26 звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору оренди землі, мотивуючи свої вимоги тим, що кожен з позивачів має у власності земельну ділянку, яка належить їм на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку.

У листопаді 2009 року та в лютому 2010 року кожен із позивачів уклав із відповідачем договори оренди належних їм земельних ділянок, що розташовані на території Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області.

Позивачі зазначали, що однією з істотних умов договору є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до п. 4.1 вищевказаних договорів оренди землі, укладених між позивачами та відповідачем, орендна плата у 2009 році становить 3 % від проіндексованої грошової оцінки угідь та вноситься орендарем у формі та розмірі згідно із додатком до договору, але не пізніше 30 грудня кожного року в сумі 1 937,49 грн готівкою.

Однак протягом останніх трьох років відповідач частково виплачував позивачам орендну плату готівковими коштами, а іншу частину - сільськогосподарською продукцією, яка була в наявності, в рахунок орендної плати, без складання жодних актів, що є порушенням п. 4.1 договорів оренди землі. Ніякого додатку про форму та розмір орендної плати до договорів оренди землі, як це передбачено п 4.1 договорів оренди землі, окрім акта приймання-передачі земельної ділянки, не долучено.

Крім того, сільськогосподарська продукція, яка видавалася в рахунок орендної плати, доставлялася позивачам за їхній власний рахунок, тобто вираховувалася із орендної плати, оскільки договорами не передбачено порядок внесення орендної плати, що в силу ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є однією з істотних умов договору оренди землі.

Порушення права позивачів щодо розмірів, форми та порядку отримання орендної плати відбувалося протягом останніх трьох років. Вперше порушення щодо порядку отримання орендної плати відбулися в 2012 році. У зв'язку із вказаними порушеннями позивачам стало відомо, що відповідач на власний розсуд видає орендну плату у зручній для нього формі.

Позивачі також звертали увагу на те, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки в зв'язку із порушенням в 2012 році прав позивачів на отримання орендної плати, їм стало відомо про відсутність в договорах однієї з істотних умов договору.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2014 року об'єднано в одне провадження цивільні справи за позовами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_14,ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_7 до сільськогосподарського приватного підприємства «Павлівське» (далі - СПП «Павлівське») про визнання недійсним договору оренди землі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2014 року цивільні справи за позовом ОСОБА_25 до СПП «Павлівське» про визнання недійсним договору оренди землі та справу за позовом ОСОБА_26 до СПП «Павлівське» про визнання недійсним договору оренди землі об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_14,ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_7 до СПП «Павлівське» про визнання недійсним договору оренди землі.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року позовні вимоги про визнання недійсним договори оренди землі задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,34 га від 04 лютого 2010 pоку, укладений між ОСОБА_6 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,06 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_7 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,95 га від 06 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_8 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,89 га від 06 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_9 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,87 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_10 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,76 га від 06 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_11 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,9 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_12 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,89 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_13 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,93 га від 06 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_14 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,05 га від 11 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_15 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,93 га від 11 лютого 2010 pоку, укладений між ОСОБА_16 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,01 га від 11 лютого 2010 pоку, укладений між ОСОБА_17 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,13 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_18 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2 га від 02 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_19 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,08 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_20 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,95 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_21 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,9 га від 02 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_22 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,01 га від 11 лютого 2010 pоку, укладений між ОСОБА_23 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,99 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_7 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,91 га від 11 листопада 2009 pоку, укладений між ОСОБА_25 та СПП «Павлівське».

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,89 га від 11 лютого 2010 pоку, укладений між ОСОБА_26 та СПП «Павлівське».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_7, ОСОБА_25, ОСОБА_26, які діють через представника ОСОБА_27, просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовів, суд першої інстанції дійшов висновку, що в договорах оренди землі відсутня одна з істотних умов договору, передбачена ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що є підставою для визнання договорів недійсними. Суд вважав, що внаслідок відсутності істотної умови договору порушено права позивачів на отримання орендної плати у формі та розмірах, встановлених договором.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав, що оспорювані договори оренди земельних ділянок укладені у письмовій формі, орендодавці мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було спрямоване на укладання таких договорів, оскільки доказів зворотного в судовому засіданні не здобуто, всі договори оренди землі пройшли державну реєстрацію в Шполянському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» з листопада 2009 до лютого 2010 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи. До реєстрації договорів та під час їх виконання позивачі не надавали пропозицій про внесення до договорів будь-яких змін. Уточнення до договорів можливе в позасудовий спосіб, тому вимоги позивачів про визнання оспорюваних договорів недійсними з підстав, зазначених в позовних заявах, не відповідають положенням ЦК України.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Зміст рішення апеляційного суду передбачено в ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносини; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Виходячи з положень вказаних процесуальних норм та статей 213, 214, 316 ЦПК України ухвалене апеляційним судом рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 214 ЦПК України).

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотні умови договору оренди землі визначені у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Як вбачається із змісту договорів оренди землі, укладених між позивачами та відповідачем, договори не містять однієї з істотних умов договору - порядку внесення орендної плати. Договорами оренди землі передбачена виплата орендної плати в грошовій формі, однак позивачі отримували орендну плату як в грошовій, так і в натуральній формі - сільськогосподарською продукцією, яка доставлялася їм з відрахуванням плати за доставку із суми орендної плати.

У 2012-2014 роках позивачі отримували орендну плату зерном пшениці, ячменю та соняшника, доставку якого здійснювали до будинків за рахунок відрахувань із суми орендної плати. Після подання в листопаді 2014 року позовів до суду до позивачів приїжджали представники відповідача та надавали для підпису списки пайовиків, пояснюючи це необхідністю подання відомостей до податкової служби, за що давали по 100 кг зерна кукурудзи або 150 грн.

Відсутність у договорі порядку внесення орендної плати - однієї з істотних умов договору - призвело до отримання позивачами орендної плати не в грошовій формі, як визначено в договорі, а в натуральній шляхом отримання сільськогосподарської продукції, доставка якої здійснювалася до будинків позивачів за рахунок відрахувань із суми орендної плати, внаслідок чого розмір необхідної до отримання орендної плати зменшувався. Отже, було порушене право позивачів на отримання орендної плати у формі та розмірах, встановлених договором, що свідчить про порушення права позивачів внаслідок відсутності однієї з істотних умов договору.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про визнання договорів оренди землі недійсними, врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, встановив факт порушення прав позивачів у зв'язку з відсутністю в договорах оренди зазначеної істотної умови, суттєвість порушення, що призвело до порушення законних позивачів.

Оскільки апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції; на порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України не навів достатніх мотивів, за якими він вважав неправильними висновки цього суду, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, які діють через представника ОСОБА_27, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року скасувати, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року залишити в силі.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_12 на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана