печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Тищенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості по пені, процентам за кредитним договором, трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» звернувся до суду із вимогами до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і просить стягнути солідарно з цих відповідачів заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №35-05/кл від 26.07.2005р. станом на 03 листопада 2014 року ( за період з 13.05.2011р. по 02.11.2014р.) в сумі 6 817 558,67грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів, позичальник ОСОБА_1 до цього часу, незважаючи на судове рішення, своїх обов'язків не здійснив, чим порушує права кредитора та завдає збитків. При цьому як було встановлено судовим рішенням ОСОБА_1 в період отримання кредиту проживав однією сім'єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та саме після отримання кредиту відповідачами було придбано квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2. Отже обов'язок по поверненню грошових коштів , які були витрачені на потреби сім'ї, необхідно покласти і на ОСОБА_2

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_3 підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилалася на обставини викладені у позовній заяві, вказуючи на те, що кредитні кошти до цього часу не повернуті.

Представники відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що позивач пропустив строки позовної давності звернувшись до ОСОБА_1 в листопаді 2014 року за період з 13.05.2011р. до 02.11.2014р. Заперечення щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 обґрунтовували відсутністю належних доказів того, що наведені позивачем квартири були придбані ОСОБА_1 саме за надані банком кредитні кошти, а не за будь-які інші. При цьому зверталась увага на те, що ОСОБА_2 не давала згоди на укладення кредитного договору №35-05/кл, оскільки він укладався не в інтересах сім'ї, а кошти були витрачені виключно на бізнес-потреби ОСОБА_1

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, слід дійти наступного висновку.

Відповідно до ч.І статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.І статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Враховуючи положення ст. 627 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, 26.07.2005 року між Акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк», єдиним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес- Банк» (надалі - Позивач, АБ «Експрес-Банк») та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач 1), було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 35-05/кл (надалі - Кредитний договір), у відповідності до якого, а також договорів про внесення змін та доповнень до нього, АБ «Експрес-Банк» було відкрито ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію з лімітом максимальної заборгованості 8 585 000,00 (вісім мільйонів п'ятсот вісімдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп. строком до 26.07.2010 р. зі сплатою 18 % річних та надано в її межах кредит на придбання майна та інші поточні потреби.

21.09.2005 року до Кредитного договору між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1, яким останньому відкрито відновлювальну кредитну лінію в сумі 1 600 000,00 (один мільйон шістсот тисяч) доларів США строком на 60 місяців з 26 липня 2005 року по 26 липня 2010 року із сплатою 12 % річних; було змінено порядок палання та погашення кредиту, в новій редакції викладено пункт 3.1 Розділу 3 щодо забезпечення виконання зобов'язань та в іншій редакції викладені права та обов'язки сторін.

28.09.2005 року додатковим договором № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26.07.2005 року, між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1, останньому було зменшено процентну ставку зі сплати відсотків до 6,9 річних.

08.10.2005року додатковим договором № 3 до договору відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26.07.2005 року, між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1, останньому було збільшено процентну ставку до 12%.

02.08.2006року договором про внесення змін та доповнень № 4 до договору відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26.07.2005 року укладеного між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1, в інтересах якого діяв представник за довіреністю за реєстровим № 2980 від 24.07.2006 року, ОСОБА_7, збільшено ліміт заборгованості до 2 500 000,00 доларів США. Строк та відсотки не змінені.

Договором про внесення змін та доповнень № 5 від 15.05.2007 до договору відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26.07.2005 року, укладеного між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1, в інтересах якого діяв представник за довіреністю за реєстровим № 974 від 5 03.2007 року, ОСОБА_8, ліміт заборгованості збільшено до 2 700 000, 00 доларів США.

28.08.2007року між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 6 про несення змін та доповнень до кредитного договору № 35-05/кл від 26.07.2005 року, яким змінено п. 4.1. вищевказаного Кредитного договору щодо порядку нарахування та сплати процентів.

31.03.2008року був укладений договір про внесення змін та доповнень № 7 до договору відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26.07.2005 між АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1, в інтересах якого діяв представник за довіреністю за реєстровим № 1749 за 29.05.2007 року, ОСОБА_8, яким встановлено ліміт максимальної заборгованості 8 585 000,00 гривень, строком до 26.07.2010 р., та зі сплатою 18% річних.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив ю виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач 1 своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином, не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 13.05.2011 року була визначена в розмірі 15 547 427,96 грн. (п'ятнадцять мільйонів п'ятсот сорок сім тисяч чотириста двадцять сім гривень дев'яносто шість копійок), з яких:

8 585 000 (вісім мільйонів п'ятсот вісімдесят п'ять тисяч) - сума простроченої заборгованості по кредиту;

З 447 399 грн. 21 коп. (ти мільйони чотириста сорок сім тисяч триста дев'яносто дев'ять гривень двадцять одна копійка) - сума прострочених відсотків по кредиту;

1 402 412 грн. 67 коп. (один мільйон чотириста дві тисячі чотириста дванадцять гривень шістдесят сім копійок) - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту;

434 759 грн. 19 коп. (чотириста тридцять чотири тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять гривень дев'ятнадцять копійок) - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків;

415 861 грн. 89 коп. (чотириста п'ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна гривня 5.сімдесят дев'ять копійок) - сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання;

832 745 грн. (вісімсот тридцять дві тисячі сімсот сорок п'ять гривень) - сума інфляційних витрат;

429 250 грн. (чотириста двадцять дев'ять тисяч двісті п'ятдесят гривень) - сума штрафу.

27.05.2011 р. Печерським районним судом м. Києва було прийнято рішення по справі 2-24403/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес- Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, у відповідності до якого позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Експрес-Банк» заборгованість в загальному розмірі 15 547 427,96 грн.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2011 р. було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.09.2011 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.11.2011 р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 03 лютого 2014 року було відмовлено у допуску справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2011 до провадження Верховного Суду України.

На виконання рішення суду від 27.05.2011р., по справі № 2-2403/11, Печерським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист від 02.10.2011р., який Позивачем пред'явлений на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

19.10.2011державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби України Гречухом О.Я. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, проте на даний час примусово рішення суду не виконане, а вжиті державним виконавцем заходи, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» та направлені на примусове виконання рішення суду від 27.05.2011р., до позитивних результатів, повного та всебічного виконання рішення суду, не призвели.

За змістом ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша з фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися налєжним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а , кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду -( ст. 11 ЦК України).

Отже, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно абзаців 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом - 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Належним виконанням зобов 'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов 'язки сторін зобов 'язання.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та діє де повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також трьох відсотків річних від простроченої суми та оплату цих сум.

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснюється, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином позивач правомірно ставить питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості по процентам нарахованим за період з 13.05.2011р. по 02.11.2014р. - 5 419 134,25грн., суми 3 %річних за несвоєчасне повернення заборгованості по кредиту - 469 234,93грн.. суми заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 240 380,00грн.

Під час судового розгляду не було встановлено достатніх доказів витрачання грошових коштів отриманих ОСОБА_1 на підставі договору №35-05/кл від 26.07.2005р. в сумі 8 585 000грн. разом з ОСОБА_2 в період їх спільного проживання саме на придбання майна, зокрема нерухомого майно у вигляді квартир : АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, використання вказаного майна в інтересах сім'ї, та згоди ОСОБА_2 на укладення договору, а отже відсутні достатні підстави для стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку грошових коштів за неповернення вказаного кредиту. Те, що незабаром ( 18 серпня 2005 року та 02 серпня 2006 року) після відкриття кредитної лінії ( 26 липня 2005 року) ОСОБА_1 було укладено два договори купівлі-продажу є лише припущенням того, що вказані квартири були придбані відповідачами спільно та в подальшому ними спільно використовувались.

Згідно ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);

В даному випадку позивачем дійсно пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені, а з урахуванням заяви представника відповідача ОСОБА_4- ці вимоги позивача підлягають відхиленню. Підстави вважати пропущеним строк позовної давності до інших вимог відсутні.

Вимоги позивача про стягнення 3% річних за несвоєчасне повернення заборгованості за нарахованими процентами згідно ст. 629 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки вказана норма закону не розповсюджується на суму заборгованості по процентам, нарахованим за період неповернення кредитних коштів.

Судові витрати підлягають відшкодуванню в обсязі задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 623, 625, 1046, 1049,1050,1054 ЦК України,ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" суму заборгованості по процентам нарахованим за період з 13.05.2011р. по 02.11.2014р. - 5 419 134,25грн., суму 3 %річних за несвоєчасне повернення заборгованості по кредиту - 469 234,93грн.. суму заборгованості по кердиту з урахуванням індексу інфляції - 240 380,00грн. , судові витрати в розмірі 3654грн., а всього 6 132 403, 18грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.