Справа №545/801/13-ц
Провадження №4-с/545/5/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу та закриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про скасування постанови про накладення штрафу та закриття виконавчого провадження.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС Полтавського РУЮ перебуває виконавче провадження, відкрите по виконавчому листу №545/801/13-ц, виданому Полтавським районним судом, про зобовязання його за власний рахунок відновити стан земельної ділянки до попереднього стану шляхом звільнення проїзду, розташованого по пров.Жовтневому в с.Абазівка Полтавського району між житловими будинками №№2 та 4 від паркану. 16 лютого 2015 року від звернувся до ВДВС із заявою про закриття вказаного виконавчого провадження в звязку з фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення. Його заява державним виконавцем проігнорована. 24 лютого 2015 року ним отримана постанова про накладення штрафу від 18 лютого 2015 року у розмірі 340 грн. за підписом головного державного виконавця Гавриленка М.М., з якою він не погоджується, оскільки порушено його права, а саме, його не повідомлено про відкриття виконавчого провадження, йому особисто під розпис не вручено документ виконавчого провадження під розпис, не розяснено права згідно з вимогами закону. До того ж, він за сімейними обставинами знаходився за межами Полтавської області та не міг дізнатися про відкриття виконавчого провадження, вчинити певні дії з виконання рішення суду та оскаржити дії державного виконавця.

Вказав, що 22 січня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції ОСОБА_2 складний акт про те, що проїзд між будинками №2 і №4 по провулку Жовтневому звільнено частково та зазначено, що демонтована незначна частина паркану. Провести заміри державним виконавцем відмовлено.

Зазначив, що при розгляді його заяв суд не врахував, що він відновив стан земельної ділянки, яким він користується на протязі 26 років та володіє 17 років, до попереднього стану, згідно рішення суду, яке набрало законної сили з 20 серпня 2014 року. Крім того вказав, о неможливо створити «проїзд» з провулка Жовтневого до гаражу ОСОБА_3 завширшки 4 метри, тому що ширина ділянки між каналізаційним колодязем ОСОБА_1 та сараєм ОСОБА_4 (яка проживає по пров.Жовтневий,4) складає 2,2 метри, а відстань між газопроводом ОСОБА_1 та стіною сараю ОСОБА_4 складає 1,5 метри. З вказаного випливає, що вказаний проїзд буде руйнувати його майно.

Враховуючи вказане, просив скасувати постанову від 18 лютого 2015 року про накладення на нього штрафу та закрити виконавче провадження.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із скарги предметом спору є дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції при винесенні постанови про накладення штрафу та відмови у закритті виконавчого провадження по виконавчому листу №545/801/13-ц від 27 серпня 2014 року.

Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно зі ст.3 КАС України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

З огляду на викладене вище, враховуючи предмет та підстави позову, характер спірних правовідносин, наявність ознак публічно-правового спору, приходжу до висновку, що наявний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що, в свою чергу, відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

Окремо слід відзначити, що відповідно до ч.2 ст.18 КАС України, яка визначає предметну підсудність адміністративних справ, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі за скаргою про скасування постанови про накладення штрафу та закриття виконавчого провадження.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп., сплачений відповідно до квитанції №0.0.354594462.1 від 26 лютого 2015 року, Банк отримувача ГУ ДКСУ у Полтавській області, Отримувач УДКС у Полтавському районі, Полтавський районний суд Полтавської області, код Отримувача 38019526, р/р Отримувача 0395, МФО Отримувача 831019, призначення платежу: судовий збір ОСОБА_1, Полтавський районний суд Полтавської області, .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі протягом пяти днів з дня її винесення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Полтавського районного суду Л.В.Шелудяков