УХВАЛА

іменем України

04 грудня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Андрущенко О.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійними договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу і першого поверху, договорів дарування,

встановив:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу та першого поверху будинку № 54 по вул. Шевченко в м. Токмак Запорізької області та договорів дарування від 01.03.2001 року та 27.11.2007 року.

Вивчивши позов та додані матеріали, приходжу до висновку про необхідність залишити позов без руху, оскільки він поданий з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що позивачем в позовній заяві обєднано три вимоги немайнового характеру то сплаті підлягає судовий збір в розмірі 1461 грн. 60 коп..

Позивачем подано заяву про звільнення від сплати судового збору до якої додано повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги від 11.06.2015 року № 2122.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічна норма міститься в ст. 82 ЦПК України.

Отже, звільнення позивача від сплати судового збору є правом, а не обовязком суду, та в кожному конкретному випадку вирішується з врахуванням майнового стану позивача та інших обставин справи.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивач просить звільнити його від сплати судового збору на підтвердження чого надав копію повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги від 11.06.2015 року, однак, призначення субсидії не може бути підтвердженням майнового стану сторони виходячи з наступного.

Порядок та підстави призначення субсидій врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі - Постанова).

Відповідно до п. 2 Постанови право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно п. 6 Постанови субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. В окремих випадках на підставі рішення районної, районної у м. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської і районної ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендар), або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію.

Пунктами 7, 8 Постанови визначено, що субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Для призначення субсидії сукупний дохід обчислюється виходячи з отриманих особами доходів без урахування податку з доходів фізичних осіб, інформацію про яку зазначено у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

Згідно наданого позивачем повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги від 11.06.2015 року № 2122 вбачається, що субсидія оформлена на ОСОБА_4 в розмірі 263 грн. 04 коп.. Жодних доказів про те, що під час її призначення бралися до уваги доходи позивача, зазначене повідомлення не містить.

Крім цього, слід зазначити, що мета призначення субсидії це зменшення тягаря з оплати громадянами житлово-комунальних послуг та несе в собі компенсаційний характер.

Таким чином, з врахуванням викладеного, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

З огляду на викладене, позивачем не сплачено судовий збір в розмірі 1461 грн. 60 коп., що є невиконанням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням строку позивачу на усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійними договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу і першого поверху, договорів дарування - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійними договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу і першого поверху, договорів дарування залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати 4 (чотирьох) днів з дня отримання позивачем копії ухвали, а саме, надати документ на підтвердження сплати судового збору в сумі 1461 грн. 60 коп..

У разі невиконання ухвали в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя