Справа № 645/8752/15-ц
Провадження № 2/645/2866/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -суддя Алфьорова Т.М

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що нотаріус неправомірно відмовили йому в видачі свідоцтва про право на спадщину. 12.03.2013 року померла мати ОСОБА_3 і на день її смерті він мешкав разом з нею і тому не подав заяву про прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦПК України, так як є єдиним спадкоємцем. ОСОБА_3 була власником 3-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 6.183, кв.41. 03.10.2015 р. звернувся у 12-у державну нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину і 08.10.2015р.отримав постанову державного нотаріуса ОСОБА_4 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що відмітка про його реєстрацію не співпадає з місцем проживання спадкодавця, довідки № 801 від 30.09.2015 та № 815 від 06.10.2015, видані ЖКО «Єліт-Простор», не є доказами постійного проживання зі спадкодавцем, що факти, викладені в цих довідках, встановлює лише суд, а також те, що паспорт не є дійсним. Вважає, що була порушена Інструкція про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. Його постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини було підтверджено вищезазначеними довідками. Державний нотаріус, у порушення вимог ст.46 Закону України «Про нотаріат», ст.20 Закону України «Про звернення громадян», не визначила строк для подання документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, а саме: усунення недоліків у паспорті. Цей строк не може перевищувати одного місяця.Таким чином, у відповідача не було перешкод для вчинення нотаріальних дій. Просить також стягнути з нотконтори моральну шкоду у розмірі 10000 грн., так як із - за дії нотаріуса переніс душевні страждання у звязку з можливістю позбавитись права на спадщину.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладені вище.

Представник Дванадцятої Харківської державної нотконтори ОСОБА_4 в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими, посилається на те, що ОСОБА_2 03.10.2015 подав до нотконтори заяву про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3, яка мешкала в АДРЕСА_1. Було заведено спадкову справу за № 891/2015. 08.10.2015р. нею була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину згідно Інструкції про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. та розяснені підстави відмови та розяснено право звертатися до суду про встановлення факту проживання однією сімєю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши доводи сторін та надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правові дно

Статтею 50 Закону № 3425-XII «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Обовязок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону № 3425-XII, де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону № 3425-XII, підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону № 3425-XII, не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону № 3425-XII відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Встановлено, що 12.03.2013 року померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією про смерть, виданою відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ 12.09.2013 року.

На день її смерті вона була власником 3-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 6.183, кв.41

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_5 подав до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори заяву про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину після його матері ОСОБА_3, яка мешкала в АДРЕСА_1, померла 12.03.2013.

Постановою державного нотаріуса від 06.10.2015 р. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що відмітка про реєстрацію не співпадає з місцем проживання спадкодавця, а довідки № 801 від 30.09.2015 та № 815 від 06.10.2015, видані ЖКО «Єліт-Простор», не є доказами постійного проживання зі спадкодавцем, що факти, викладені в цих довідках, встановлює лише суд, а також паспорт не є дійсним, так як відсутня фотокартка.

Відповідно до вимог п.2, ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно п. 4.12, глави 10. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012р. N 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі заяви ОСОБА_2 відповідно до п.2.1 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, було заведено спадкову справу № 891/2015.

Спадкоємець ОСОБА_2 в заяві вказав місцем свого проживання наступну адресу: м. Харків, вул. Астрономічна, буд. 35-і, кв.162, що також відповідає вказаній в його паспорті адресі, ( паспорт оглянутий у суді), за якою зареєстроване його місце проживання з 13.03.1995р. по теперішній час.

Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк шість місяців з часу відкриття спадщини ОСОБА_2 не подавав.

Разом із заявою від 03.10.2015 до нотаріальної контори ним були надані довідки ЖКО «Єліт-Простор» № 801 від 30.09.2015 та№ 813 від 06.10.2015, в яких вказано, що ОСОБА_2 проживав та не був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавицею.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

П.З.22 вищевказаного Порядку…, разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем. В паспорте ж ОСОБА_2 така відмітка є , та адреса реєстрації його місця проживання не співпадає з адресою проживання спадкодавці на час відкриття спадщини.

Також у п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: «заяви про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи».

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІУ передбачено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. За змістом вказаної норми місцем проживання особи є її місце реєстрації за певною адресою.

Відповідно до ст. 11 цього Закону реєстрація місця проживання або місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Окрім того, ст. 6 зобовязує громадянина, який прибув до нового місця проживання зареєструвати протягом 10 днів місце проживання, також у цій статті зазначено: «у разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів».

Виходячи зі змісту ст.29 ЦК України та ст.ст.3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постійним місцем проживання особи є місце, за яким зазначена особа зареєстрована у встановленому законом порядку.

Таким чином, заявник ОСОБА_2 має зареєстроване місце свого проживання за адресою, яка не співпадає з останнім місцем проживання спадкодавиці, тому він не може в безспірному порядку вважатися спадкоємцем, який прийняв спадщину на підставі п. З ст.1268 ЦК України.

Пунктом 4.4. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що факт проживання спадкоємців однією сімєю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що немає підстав для задоволення позову.

Відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд відмовляє і в задоволені позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, так як ці вимоги взаємопов*язані.

На підставі ст.ст. 3,15, 16 ЦК України, керуючись Законом України « Про нотаріат», Інструкцією про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. ст.ст.10,11,60 , 212, 213-215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_2 до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя-