Справа № 752/9482/15-ц
Провадження №: 2/752/4250/15
02 грудня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Пасинок В.С,
за участю секретаря - Мушта І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Голосіївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -
у червні 2015 року ОСОБА_1. звернувся до суду із даним позовом.
Останній мотивував тим, що з вересня 2014 року ОСОБА_2 - його колишня дружина, не проживає у квартирі АДРЕСА_1, власником якої він є разом ОСОБА_3, ОСОБА_4, витрат по її утриманню не несе, в останній відсутні її речі.
Тому, просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що витратила право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1, та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач, яка повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.
Треті особи в судове засідання не з'явились, від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, інші про причини неявки суд не повідомили.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 й ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Останні, в свою чергу, зареєстровані та проживають у вказаній квартирі. Судом встановлено, що окрім ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в квартирі АДРЕСА_1, також зареєстрована ОСОБА_2
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не мешкає в даній квартирі, будь-яких речей особистого вжитку, що належать їй, в даній квартирі немає, остання не несе будь-яких витрат на утримання жилого приміщення (а.с. 8-12).
Відповідно до роз'яснень, викладених в ч. 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно вказаної постанови, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.
З огляду на викладене у суду достатньо підстав для висновку про те, що ОСОБА_2 втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки вона добровільно не проживає у квартирі АДРЕСА_1, не користується нею тривалий період часу, відсутня на спірній житловій площі без поважних на те причин.
Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Враховуючи те, що судом задовольняються вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а дане рішення є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку немає, а тому в їх задоволенні повинно бути відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Голосіївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Пасинок