Справа №587/404/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Куц В. І.
Номер провадження 22-ц/788/882/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Білецького О. М.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБІ Банк» на користь ОСОБА_4 6705,40 доларів США заборгованості за строковим договором банківського вкладу НОМЕР_1 від 29 липня 2013 року, що на даний час становить 154827 гривень 69 копійок. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБІ Банк», посилаючись на необґрунтованість і незаконність рішення суду, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення не врахував, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) підлягає виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. В зв'язку з відкликанням банківської ліцензії, ліквідацією ПАТ «ВіЕйБІ Банк» та призначенням уповноваженої особи Фонду, вимоги позивача будуть включені у відповідну чергу і задоволені за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Тринадцятимісячний» НОМЕР_1 в доларах США строком на 13 місяців (п.п.1.1.) до 29 серпня 2014 року із виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу в розмірі 10% річних (а.с. 5).

Згідно з умовами договору позивач передала банку 6050,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 1330777 від 29 липня 2013 року (а.с. 6). По закінченні строку, передбаченого п.п.1.1. депозитного договору, ОСОБА_4 виявила бажання повернути свій вклад із нарахованими процентами та звернулась у зв'язку з цим до відповідача (а.с. 7). Проте, ПАТ «ВіЕйБі Банк» своїм листом від 26 вересня 2014 року повідомило, що виплата коштів в іноземній валюті здійснюється у відповідності до норм Постанови НБУ №540 від 29 серпня 2014 року і належні позивачу кошти виплачені не були (а.с. 8).

Доказів повернення коштів ПАТ «ВіЕйБі Банк» суду не надало.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу та не повернув позивачу суму вкладу та нараховані проценти, тому з банку підлягає стягненню заборгованість за договором банківського вкладу у розмірі 6705,40 доларів США, з яких 6050,00 доларів США - сума вкладу та 655,40 доларів США - 10% річних за період з 29 липня 2013 року по 29 серпня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положенням ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до приписів ст.ст. 525-526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Аналогічні положення містяться і у п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516.

За змістом ч. ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у видачі вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з тим нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

У зв'язку з цим посилання банку на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», п. 1 якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис. грн. на добу, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб, і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Отже, відмова банку у видачі позивачу вкладу та процентів суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

Слід зазначити також, що укладаючи договір банківського вкладу, банк брав на себе певні ризики, а тому погіршення економічної ситуації в країні не є підставою для невиконання ним своїх договірних зобов'язань.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що права позивача порушені та його вимоги про стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При ухваленні рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті суд врахував роз'яснення п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» про те, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що відшкодування коштів вкладникам має відбуватись у передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку, є безпідставними, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення рішення в ПАТ «ВіЕйБІ Банк» ще не було розпочато процедуру ліквідації та не запроваджено процедуру тимчасової адміністрації. Відповідне рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за № 63 було прийнято лише 20 березня 2015 року (а.с. 31).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -