Справа № 202/4976/15-ц
Провадження 2/202/3616/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» про визнання права власності та звільнення майна з під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визнання права власності на автомобіль та зняття з під арешту.

У обґрунтування позову зазначив, що 09.12.2008 ОСОБА_3 у ОСОБА_4 за розпискою придбав автомобіль марки «Ford courier», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, в підтвердження чого на його ім'я була видана генеральна довіреність від 09.12.2008. Вартість автомобіля була визначена в сумі 5000 дол. США, які позивач передав ОСОБА_4 при свідках. З вказаного часу позивач на власний розсуд користувався та розпоряджався спірним автомобілем. Зняв його з обліку та поставив на облік за своїм місцем проживання у Любашівському МРЕВ ДАІ УМВС України в Одеській області 20 січня 2009 року. 28 квітня 2015 року позивач був зупинений робітниками ДАІ, де йому стало відомо, що на даний автомобіль накладений арешт, у звязку з чим автомобіль у позивача був вилучений та старшиною міліції ІДПС взводу з обслуговування СП№4 РДПС при УДАІ був складений акт огляду та затримання транспортного засобу вищезазначеного автомобіля, шляхом доставляння для зберігання на спеціальний майданчик. Огляд та затримання транспортного засобу було здійснено у звязку з розшуком по виконавчим провадженням Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Ухвалою суду від 21 вересня 2015 року я якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору були залучені ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ОТП Факторінг Україна»

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає у повному обсязі.

Представник Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи наявні заперечення проти позову в яких Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволені позову відмовити через безпідставність позовних вимог.

Представник ТОВ «ОТП Факторінг Україна» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із пояснень представника позивача встановлено, що 09 грудня 2008 року ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 за 5000 доларів США автомобіль марки «Ford courier», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. У підтвердження угоди останнім була надана письмова розписка.

Так як, сторони правочину фактично здійснили купівлю-продаж транспортного засобу, що підтверджено письмовою розпискою про передачу коштів та нотаріально посвідченою довіреністю на керування і розпорядження транспортним засобом, на думку позивача, він набув право власності на автомобіль. Крім того, додатковим підтвердженням набуття права власності на транспортний засіб є виданий на його ім'я тимчасовий реєстраційний талон, виданий Любашівським МРЕВ УДАІ УМАВС України в Одеській області 09 грудня 2009, де власником зазначений ОСОБА_3

Між тим з такими доводами погодитися не можливо на підставі наступного.

За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950 року), що набрала чинності для України з 11.09.1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Підстави набуття права визначені у главі 24 ЦК України, зокрема, право власності набувається із правочинів.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Так, у ст. 346 ЦК України передбачено підстави припинення права власності, в тому числі, і відчуження власником свого майна.

Відповідно до ч. 3ст. 347 ЦК України, у разі у разі відмови від права власності на майно, право на яке підлягає державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Пункт 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року N1388 (далі - Порядок), в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, визначає, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Термін реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити. Експлуатація транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, а також без номерного знака «Транзит» забороняється.

За змістом п.8 Порядку реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом тощо.

Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться.

Якщо транспортні засоби знімаються з обліку у зв'язку з їх відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації в межах України», номерні знаки здаються, а видаються номерні знаки «Транзит». У разі зміни власником транспортного засобу місця проживання з вибуттям за межі відповідно Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя в свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про місце вибуття транспортного засобу (абз.1 п.43 Порядку).

Відповідно до абз.3 п.15 Порядку якщо власник транспортного засобу передав в установленому порядку право користування і (або) розпорядження ним іншій фізичній або юридичній особі, їм видається підрозділами ДАІ тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження. При цьому у графі «особливі відмітки» тимчасового реєстраційного талона робиться запис «Дійсний до _____ за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /технічного паспорта/ серія N____». Один екземпляр копії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом, залишається у підрозділі ДАІ.

Абз.1 п.19 Порядку визначає, що відомості про зареєстровані (перереєстровані) транспортні засоби та їх власників вносяться до облікової бази даних органів Державтоінспекції МВС.

Пунктом 35 Порядку передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі зміни їх власника, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власника - юридичної особи, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичної особи, яка є власником транспортного засобу, а також кольору, марки або моделі транспортного засобу внаслідок переобладнання чи заміни двигуна або кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС242751, виданого Дніпропетровським ВРЕВ 1-го ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 12.09.2008 року, власником автомобілю марки «Ford courier», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_4

Факт реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_4 також підтверджується відомостями центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Амур-Нижньодніпровського, Індустріального та Самарського районів м.Дніпропетровська, підпорядкований УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10.04.2015 № 1109ве.

09 грудня 2008 року ОСОБА_4 довіреністю серії ВМА №693969 уповноважив ОСОБА_3 строком до 09 грудня 2018 року бути його представником з питання експлуатування, з правом тимчасового виїзду за кордон та розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АЕС №24751, виданого ВРЕВ 1-го ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 12.09.2008 року, легковим автомобілем марки «Ford courier», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Як вбачається з розписки від 09 грудня 2009 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5 000 доларів США в рахунок продажу автомобілю марки «Ford courier», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

20.01.2009 року на імя ОСОБА_3 Любашівським МРЕВ ДАІ УМВС України в Одеській області тимчасовий реєстраційний талон серії ДАО №443175, яким останній строком до 09.12.2018 року отримав право користування і розпорядження легковим автомобілем марки «Ford courier», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

28 квітня 2015 року о 14 год. 30 хв. на автодорозі Київ ОСОБА_2 320 км.. у зв'язку з розшуком було затримано спірний автомобіль, яким керував ОСОБА_3, шляхом доставляння для зберігання на спеціальний майданчик.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду справи в Індустріальному ВДВС ДМУЮ знаходиться два зупинених виконавчих провадження, а саме ВП №44274992 та ВП №44307075, про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу у сумі 66916,06 грн. та штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. відповідно.

По даним виконавчим провадженням винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Аналіз обставин справи дає підстави для висновку про те, що в порушення вищезазначених вимог законодавства, заява від відповідача ОСОБА_4 про зняття з обліку автомобіля не подавалася і його огляд органами ДАІ не здійснювався, у зв'язку з чим, він залишився зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_4

Посилання позивача на розписку від 09 грудня 2009 року як на підставу набуття права власності на автомобіль є безпідставним, адже вона не є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу в розумінні положень п.8 Порядку, та який є підставою для його перереєстрації в органах ДАІ на нового власника.

Що стосується наявної в матеріалах справи довіреності, суд зауважує, що за своїм юридичним змістом вона є договором на представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя.

Згідно зі статтями 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, оскільки підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством, зокрема, укладенням договору купівлі-продажу відповідно до статті 655 ЦК України.

Крім того, за змістом ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Відповідно до пункту 16 наведеного Порядку за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Таким чином, видача генеральної довіреності на транспортний засіб без укладання договору купівлі-продажу не може вважатися договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб, і виходячи з цього - визнання права власності на такий транспортний засіб за третьою особою, перереєстрація якого в установленому порядку не здійснювалася.

Відповідно до положень наведеного Порядку видача тимчасового реєстраційного талону не є підтвердженням переходу до особи, якій видано такий талон, права власності на транспортний засіб.

Зважаючи на те, що в процесі здійснення виконавчого провадження, арешт на майно відповідача ОСОБА_4 державним виконавцем накладено у відповідності до положень ст. ст. 5, 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні підстави визначені Законом для зняття такого арешту.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» про визнання права власності та звільнення майна з під арешту відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 13 грудня 2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга доАпеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин