Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.

при секретарі : Рудь Р.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 березня 2015 року у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Заявник - ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.03.2015 р. у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи вимоги тим, що 30 березня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було розглянуто справу № 478/15 та ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» та вирішено стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість в розмірі 1 417 200,60 грн. та третейський збір в розмірі 14 572,01 грн.

При цьому, ОСОБА_1 не приймала участі у розгляді даної справи Третейським судом та не знала про такий розгляд. Рішення суду було направлено на адресу її місця проживання 20.04.2015 року на ім'я ОСОБА_2 До ознайомлення із змістом вказаного рішення їй не було відомо про існування кредитних відносин між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_2 Оскільки із ОСОБА_2 ОСОБА_1 проживає однією сім'є ю із 2005 року, вважає, що Третейським судом при прийнятті вказаного вище рішення вирішено питання і щодо її прав і обов'язків.

Враховуючи, що на момент укладання кредитного договору із фізичною особою № 014/3731/2/18079 від 19.06.2008 року, що був предметом розгляду Третейським судом, яким ОСОБА_2 надано кредит для придбання квартири у розмірі 55 000,00 долларів США, ОСОБА_1 більше трьох років проживала однією сім'єю із ОСОБА_2, проте жодного погодження у неї її чоловік - ОСОБА_2 не отримував, вважає, що без її згоди ОСОБА_2 не мав права укладати кредитний договір із банком, який в подальшому породжує виникнення обов'язків і у неї.

Крім того, в забезпечення кредиту чоловіком було самостійно без погодження із заявником передано в іпотеку Банку квартиру, яку вони придбавали за спільні кошти.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 74 СК України, ОСОБА_1 вказує на неправомірність угоди ОСОБА_2 із Банком щодо передачі в іпотеку спільно придбаної квартири АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 березня 2015 року у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилась, від її представника ОСОБА_3 надійшла заява з проханням проводити розгляди справи у їх відсутність. Зі змісту заяви вбачається, що заяву про скасування рішення третейського суду представник підтримує та просить суд її задовольнити із вищенаведених підстав. Крім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України у Постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-856цс15, представник зазначила, що заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому на підставі пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» справа не підвідомча Третейському суду, відповідно, прийняте рішення судом є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник ПАТ "Фідобанк", ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Оскільки неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків, дослідивши докзи, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правоприємником якого є Публічне акціонерне товариство "Фідобанк") та ОСОБА_2 укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/3731/2/18079, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надано кредит для придбання квартири у сумі 55 000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами та сплатою відсотків за його користування до 18.06.2024 року.

В забезпечення договору кредиту між ПАТ "Фідобанк" та ОСОБА_2 19.06.2008 року було укладено договір іпотеки № 014/3731/2/18079, за умовами якого, в іпотеку банку було передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 30.03.2015 р. у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги ПАТ "Фідобанк" задоволені та стягнуто із ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 1 417 200 грн. 60 коп., третейський збір в розмірі 14 572 грн. 01 коп.

Заявник посилається на ту обставину, що на час укладання кредитного договору із банком вона із ОСОБА_4 більше трьох років проживали однією сім'ю і жодної згоди на забезпечення по кредиту не надавала. Дана квартира була придбана за кошти подружжя, а тому Третейський суд при розгляді справи № 478/15 вирішив питання про її права і обов'язки, при тому, що вона не приймала участі у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини викладені заявником не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, так, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02.04.2015 року, яким встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.24, 25), скасовано Апеляційним судом Полтавської області від 28.07.2015 року, а вимоги залишені без розгляду. (а.с.62-64).

Доказів на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_1 придбана за спільні кошти заявника, чи вказане нерухоме майно є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суду не надано.

Доказів недійсності кредитного договору, та або договору іпотеки, що був предметом розгляду в третейському суді також не надано.

Таким чином, заявником та її представником не доведено, що третейським судом вирішено питання про права і обов'язки ОСОБА_5, яка не приймала участі у розгляді справи Третейським судом, за результатами якого ухвалено оскаржуване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права особи. В даному випадку, враховуючи, що ОСОБА_5 не являється особою права якої порушено в розрізі спору, що був предметом розгляду Третейським судом, у заявника відсутні правові підстави на звернення до суду із вимогою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 30.03.2015 р. у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а тому заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 294, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, Законом України "Про третейські суди", суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 березня 2015 року у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 березня 2015 року у справі № 478/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала суду бути оскаржена до Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :