02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору та повернення банківського вкладу,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Мусійченком Данилом Леонідовичем, на рішення Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про розірвання договору та повернення банківського вкладу.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25 грудня 2013 року між нею та відповідачем було укладено депозитний договір
25 червня 2014 року. 21 лютого 2014 року депозитний рахунок було поповнено ще на 30 000 грн. У зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим, депозитний рахунок було заблоковано. 06 червня 2014 року
ОСОБА_4 звернулася до банку з заявою про розблокування її рахунку. Листом від 22 серпня 2014 року банк повідомив її про те, що ним вживаються заходи з повернення вкладу. Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила розірвати договір банківського вкладу, стягнути грошові кошти та нараховані відсотки у розмірі 72 347 грн 40 коп.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4, згідно заяви № SAMDNWFD200 від 25 грудня 2013 року, вклад в розмірі 60 000 грн та не отримані відсотки в розмірі 19 % річних в розмірі 12 347 грн 40 коп. іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Мусійченко Д.Л. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності заявлених вимог, посилаючись на норми ст. ст. 1058, 1060, 1061, 1066 ЦК України.

Судами встановлено, що 25 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено депозитний договір №SAMDNWFD200, згідно умов якого ОСОБА_4 передала, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 30 000 грн під 19 % річних.

Строк зберігання внеску встановлено до 25 червня 2014 року.

21 лютого 2014 року депозитний рахунок було поповнено ще на 30 000 грн.

У зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим, депозитний рахунок було заблоковано.

06 червня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до банку з заявою про розблокування її рахунку. Листом від 22 серпня 2014 року банк повідомив її про те, що ним вживаються заходи з повернення вкладу. Подальші звернення до відповідача не дали результатів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 є громадянкою України, проживає у м. Запоріжжі, і укладала депозитний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є банківською установою держави Україна, у якому був відкритий депозитний рахунок, що вбачається із змісту договору, і який діє на території України, тому доводи представника банку на укладання договору у відділенні банку, що знаходилось у м. Ялта як на підставу звільнення банку від зобов'язань за договором не заслуговують на увагу.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що строк повернення банківського депозитного вкладу позивачки за договором сплинув 25 червня 2014 року, проте банк не повернув їй гроші з нарахованими за умовами договору відсотками, тому суди дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки матеріали справи містять докази обставин, на які посилається ОСОБА_4, як на обґрунтування своїх вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником МусійченкомДанилом Леонідовичем, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 22 липня

2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору та повернення банківського вкладу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко