Справа № 539/1486/15-ц
У Х В А Л А

21.04.2015 м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В. М. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту участі у бойових діях, -

В С Т А Н О В И В:
Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту участі у бойових діях під час проходження служби у військовій частині № НОМЕР_1 м. Гянжа Азербайджанської РСР у період з 21.03.1990 року по 07.09.1990 року.

Ознайомившись з даною заявою, суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження по ній слід відмовити.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», постановлено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 08.04.2009 № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2009 р. за № 428/16444, комісії зобов`язані приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У разі відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві, рішення доводити до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок оскарження прийнятого рішення.

За таких обставин, для визначення учасників бойових дій, які проходили військову службу на території інших країн діючим законодавством визначено інший порядок підтвердження наявного проходження служби, тобто не в судовому порядку, а Комісією з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. (ч. 4 ст. 256 ЦПК України).

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту участі у бойових діях не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі, а тому підлягає поверненню заявнику сплачена ним сума судового збору в розмірі 121 грн 80 коп. відповідно до квитанції № 0.0.376125878.2 від 20.04.2015 року.

Керуючись ст.ст. 234, 256 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту участі у бойових діях.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Лубенському районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. відповідно до квитанції ПАТ «ПриватБанк» №0.0.376125878.2 від 20.04.2015 року про сплату судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.