Справа №592/3619/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кондратенко М. В.
Номер провадження 22-ц/788/726/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції

про визнання права власності на автомобіль та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

11 квітня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з вищевказаним позовом і свої вимоги обґрунтовав тим, що 14 травня 2010 року домовився з відповідачем ОСОБА_4 про придбання у нього автомобіля марки ВАЗ, моделі 21043, тип легковий універсал-В, випуску 2006 року, реєстраційний № НОМЕР_1. На виконання своєї домовленості і з метою розрахунку за придбання вищевказаного автомобіля, він передав відповідачу 32000 грн. на підтвердження чого останнім була видана йому розписка про отримання коштів. ОСОБА_5, відповідно до довіреності від 14.09.2009 р., мав право від імені власника вищезазначеного автомобіля - ОСОБА_4 розпоряджатися цим рухомим майном з правом передоручення. Оскільки всі істотні умови угоди ними було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни, предмету угоди не виникало, ОСОБА_5 видав на його ім'я довіреність від 14.05.2010 року, надавши повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника, що підтверджується копією довіреності. Згодом, між ним та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля від 16.05.2010 р. Вподальшому, він звернувся до Сумського МРЕВ УДАЇ України з метою переоформлення автомобіля на його ім'я, але йому в цьому було відмовлено, у зв'язку із накладенням арешту на зазначене рухоме майно.

Просив постановити рішення, яким визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ, моделі 21043, тип легковий універсал-В, випуску 2006 року, реєстраційний № НОМЕР_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено за їх безпідставністю.

На зазначене рішення позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, на неповноту з'ясованих судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому вважає, що він надав достатньо доказів на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу автомобіля та передачі коштів продавцю, а тому не реєстрація ним автомобіля в органах ДАІ не позбавляє його права власності на нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення відповідача ОСОБА_4, який не заперечує проти її задоволення, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи автомобіль марки ВАЗ, моделі 21043, тип легковий універсал-В, випуску 2006 року, реєстраційний № НОМЕР_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 (а.с.8).

14 вересня 2009 року ОСОБА_4 видав посвідчену приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мазною Г.І. довіреність строком до 14 вересня 2014 року( з правом передоручення), згідно з якою уповноважив ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 розпоряджатися (здати в оренду, продати або обміняти) належним йому транспортним засобом, а на період дії цієї довіреності експлуатувати (керувати) зазначений транспортний засіб на території України та за її межами (а.с.11).

14 травня 2010 року ОСОБА_7, діючи від імені ОСОБА_4, видав посвідчену приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мазною Г.І. довіреність строком до 14 вересня 2014 року, згідно з якою уповноважив ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розпоряджатися (здати в оренду, продати або обміняти) належним ОСОБА_4 транспортним засобом, а на період дії цієї довіреності експлуатувати (керувати) зазначений транспортний засіб на території України та за її межами (а.с.12).

Отримавши зазначену довіреність та автомобіль, ОСОБА_3 14 травня 2010 року передав ОСОБА_4 32000 грн.00 коп.. Одночасно останній написав розписку, в якій підтвердив факт отримання цих коштів за проданий йому автомобіль марки ВАЗ, моделі 21043, тип легковий універсал-В, випуску 2006 року, реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.9).

Крім того, між власником транспортного засобу - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу автомобіля від 16.05.2010 р. (а.с.5).

В 2013 році позивач звернувся до Сумського МРЕВ УДАЇ України з метою переоформлення автомобіля на своє ім'я, але йому в цьому було відмовлено, бо є обтяження відносно даного автомобіля, що вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 43045713 від 27.12.2013 р., а підставою обтяження є постанова відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 14.05.2013 р. про накладення арешту на вищезазначене рухоме майно (а.с.13 -15).

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, виходив з того, що останнім не було надано переконливих доказів на підтвердження факту набуття ним права власності на спірний автомобіль і колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного:

Підстави набуття права на майно чітко визначені цивільним законодавством. Зокрема, ст.328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

В силу ч.1 ст.206, п.3 ч.1 ст.208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й чинним на час укладення спірних угод Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі Правила), які обов'язкові для всіх юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до пунктів 7,8,35 цих Правил у разі зміни власника транспортного засобу проводиться його перереєстрація, а правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними документами, зокрема, довідкою -рахунком за спеціальною формою, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами. Причому, пунктами 15, 40, 42 Правил передбачено, що такий транспортний засіб до укладення угоди про його відчуження повинен пройти відповідний огляд та бути знятим з реєстраційного обліку в підрозділах ДАІ, про що вносяться відповідні відомості.

Оскільки, станом на 14 травня 2010 року ні власник, ні уповноважена ним особа не зняли автомобіль марки ВАЗ, моделі 21043, тип легковий універсал-В, випуску 2006 року, реєстраційний № НОМЕР_1 з обліку в Сумському МРЕВ УДАЇ України з метою його подальшого відчуження, вони не вправі були укладати договір купівлі-продажу цього транспортного засобу. До того ж така угода не була належним чином посвідчена та зареєстрована.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не було дотримано встановленого порядку набуття права власності на транспортний засіб, тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав щодо набуття ним права власності на спірний автомобіль.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2015 в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -