Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2884/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 вернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про про визнання права власності.

Вимоги позову мотивовано тим, що 05 жовтня 1996 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_4.

Після його смерті залишилося спадкове майно - жилий будинок з надвірною будівлею в с.Веряця, вул.Червоноармійська, 205. Відповідно довідки Веряцької сільської ради від 04.08.2015р. за №02-30/772 вищевказаний жилий будинок згідно погосподарської книги рахується за ОСОБА_4. Однак правовстановлюючих документів спадкодавцем на нього не виготовлено. Крім позивачки спадкоємцями щодо спадкового майна є діти - ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Позивачкою у встановлений законом термін прийнято спадщину, так як позивачка проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті та надалі продовжує проживати у вказаному будинку, добросовісно та відкрито користуюсь ним, сплачує комунальні послуги. За оформленням права власності на спадкове майно позивачка звернулася у Виноградівську держнотконтору.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачці ОСОБА_1 державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивачка фактично прийняла спадщину, однак у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивачка не в змозі оформити своє право на цю спадщину.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримуює повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 1996 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_4.

Після його смерті залишилося спадкове майно - жилий будинок з надвірною будівлею в с.Веряця, вул.Червоноармійська, 205. Відповідно довідки Веряцької сільської ради від 04.08.2015р. за №02-30/772 вищевказаний жилий будинок згідно погосподарської книги рахується за ОСОБА_4. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №342 від 27.08.2015р. та технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок будівництвом завершений і його вартість складає 54 138,00 гривень. Однак правовстановлюючих документів спадкодавцем на нього не виготовлено. Крім позивачки спадкоємцями щодо спадкового майна є діти - ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Позивачкою у встановлений законом термін прийнято спадщину, так як позивачка проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті та надалі продовжує проживати у вказаному будинку, добросовісно та відкрито користується ним, сплачує комунальні послуги. За оформленням права власності на спадкове майно позивачка звернулася у Виноградівську держнотконтору.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачці ОСОБА_1 державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Однією з підстав набуття прав власності у відповідності до законодавства є отримання майна у спадкування.

Згідно з вимогами ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Як визначено ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя що його пережив та батьки.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї1'.

Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивачка фактично прийняла спадщину, однак у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивачка не в змозі оформити своє право на цю спадщину.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Керуючись до ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274, 1275 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, ст.ст. 58, 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на жилий будинок з надвірною будівлею в с.Веряця, вул.Червоноармійська, буд.№205, Виноградївськог району, загальна площа якого становить 58,0 кв.м., в тому числі житлова площа 33,2 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_6