У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника Акціонерної компанії «Харківобленерго» Барінова Олександра Борисовича на рішення апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом Акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми за безобліково спожиту електроенергію,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року акціонерна компанія «Харківобленерго» (далі - АК «Харківобленерго») звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2008 року за місцем проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 у житловому будинку АДРЕСА_1 було виявлено порушення Правил користування електроенергією для населення (далі - Правила), а саме, приховну електропроводку від вводу і без облікове споживання електроенергії, про що було складено відповідний акт, який відповідачі відмовилися підписати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року позовні вимоги АК «Харківобленерго» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3.ОСОБА_4 на користь АК «Харківобленерго» суму нарахувань за актом у розмірі 9 052 грн 42 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, ознайомившись із текстом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів по справі.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року відповідає вимогам процесуальної та матеріальної норми права.

Скасовуючи рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 травня 2015 року, встановив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами. На застосуванні строку позовної давності просили відповідачі до ухваленні судового рішення, а тому, відповідно до положень ст.ст. 255, 256, ч. 1 ст. 261, ч. 1 ст. 265, ч. 3 ст.267, ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволенні позову відмовлено.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на нормах Цивільного законодавства, зокрема, ст.ст. 255, 256, ч. 1 ст. 261, ч. 1 ст. 265, ч. 3 ст.267, ч. 4 ст. 267 ЦК України.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 19.11.2008 року позивачем було встановлено факт прихованої проводки від вводу, про що в цей же день було складено відповідний акт.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Посилання скаржника на переривання строку позовної давності залишенням ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2012 року аналогічного позову без розгляду є помилковим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України залишення раніше поданого аналогічного позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Крім того, позивачем було зафіксовано факт порушення Правил користування електроенергією для населення (далі - Правила), а саме, приховну електропроводку від вводу і без облікове споживання електроенергії 19 листопада 2008 року, про що було складено акт.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України позивач повинен був звернутися до суду до листопада 2011 року.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень. Викладені скаржником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ч.4 п.5 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Акціонерної компанії «Харківобленерго» Барінова ОлександраБорисовича на рішення апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом Акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми за безобліково спожиту електроенергію.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В.Попович