Справа № 278/4582/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., сторін, їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі - Страхова компанія) про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ

У кінцевій редакції позову ОСОБА_1,з посиланням на ст.ст.1166,1167, 1187,1188 ЦК України, просить стягнути зі Страхової компанії 36490 грн. страхового відшкодування, 4696 грн. 38 коп. витрат на лікування та 5000 грн. моральної шкоди, а також з ОСОБА_2 52574 грн. 29 коп. шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 510 грн. розміру франшизи, 650 грн. витрат за проведення експертизи, 100000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. за надання правової допомоги адвокатом. У позові зазначив, що з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, за наслідками якої він отримав тяжкі тілесні ушкодження, було пошкоджено автомобіль, а тому позивач зазнав матеріальних збитків та моральної шкоди.

Позивач та його представник вимоги підтримали. Стверджували, що відповідач зобов»язаний сплатити збитки, розмір яких перевищує ліміти відшкодування за страховим полісом. Пояснили, що пошкоджений автомобіль позивач вимушений був продати за 13000 грн.(1 000 тис. доларів США) , що складало його залишкову вартість. З огляду на тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, неможливість зайняття підприємницькою діяльністю, втрату працездатності, перенесені фізичні та моральні страждання просили задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди. ОСОБА_1 визнав, що отримав від ОСОБА_2 7000 грн., не уточнивши за що саме.

Представник Страхової компанії позов визнав у частині відшкодування витрат на лікування в розмірі 4696 грн. 38 коп., підтверджений чеками та 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди (у межах ліміту). Пояснив, що позивач не звертався з приводу виплати відшкодування за пошкоджений автомобіль у межах встановленого річного строку. Із заявою про поновлення строку не звертався, доказів компанії з цього не надав. В контексті ст. 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) строк для звернення з приводу майнової шкоди сплинув,

ОСОБА_2 вважає позов безпідставним, пояснив, що автомобіль застраховано, а тому позивач зобов'язаний був звернутися до Страхової компанії з приводу отримання страхового відшкодування. Відповідач вже сплатив за згодою позивача 7000 грн., на відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача зазначив, що розмір моральної шкоди, визначений ОСОБА_1, є завищеним, неможливість заняття підприємницькою діяльністю не підтверджена жодними доказами, упущена вигода не розрахована. Акцентували увагу на відсутності пошкодженого автомобіля та відомостей про його дійсну залишкову вартість. Вважають, що всі свої обов'язки ОСОБА_2 виконав.

Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини.

Суд розглядає позов у межах заявлених вимог, на підставі змагальності та диспозитивності.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

20.02.2012 о 09-30 год. на 139 км автодороги Київ-Чоп поблизу с. Кам'янка, Житомирського району сталося зіткнення двох транспортних засобів (далі -ТЗ): автомобіля «Mercedes GL-500» д/н НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням позивача. Внаслідок цієї ДТП обидва ТЗ зазнали механічних пошкоджень, а позивач отримав тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вироком цього суду від 13.03.2013 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням реального покарання (а.с. 7-10). Наведений вирок апеляційний суд Житомирської області 10.10.2013 змінив у частині призначення покарання, звільнивши засудженого від його відбування з випробуванням (а.с. 11-12). Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Отже, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні даної ДТП є доведеною.

Відповідно до ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі, з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

З висновку судової авто товарознавчої експертизи №9 від 26.01.2015, вбачається, що розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу становить 102064 грн., 29 коп. (а.с. 124-131).

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в абз.2 п.9 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - Постанова), коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи.

Разом з цим, у відповідності до абз 3 п.9 Постанови, постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Наведене кореспондується також з роз'ясненнями, що викладені у п.14. Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Належних відомостей про пошкоджений транспортний засіб позивач не надав. Представив копію розписки, за якою залишки автомобіля буди продані ОСОБА_3 за 13000 грн. (а.с. 66). Суд погоджується з доводами представника відповідача, що наведена розписка в силу ст.ст.57- 59 ЦПК не є належним та допустимим доказом щодо реальної залишкової вартості пошкодженого транспорту на час розгляду справи.

За правилами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Свою цивільно-правову відповідальність власник автомобіля, яким керував ОСОБА_2, згідно з полісом №АВ 1164100 від 29.12.2011, застрахував у Страховій компанії (а.с. 16).

В контексті ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд вважає ґрунтовними заперечення представника ОСОБА_2 та вважає неможливим стягнення з нього шкоди без виплати Страховою компанією страхового відшкодування.

Враховуючи, що строки відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачені ст. 37 Закону (1 рік) сплинули, а позивач не порушує питання про їх поновлення, суд не вбачає підстав для стягнення цих коштів зі Страхової компанії.

Розмір моральної шкоди позивач обґрунтовує, зокрема, значними витратами на тривале лікування, необхідністю оплати стороннього догляду під час перебування в лікарні. Однак, за своєю суттю, ці витрати пов'язані з відшкодуванням шкоди здоров'ю потерпілого і також охоплюються сумою можливого страхового відшкодування, строки по яких не сплинули. Витрати на лікування, розмір яких підтверджено чеками на суму 4696 грн. 38 коп. та визнаний Страховою компанією суд стягує з останньої.

В розумінні ст. 22.3 Закону (в редакції на момент ДТП), потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. А тому зі Страхової компанії суд стягує 2500 грн. на відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди.

Відповідно до п.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. ОСОБА_2 вказував що у 2013 році передав позивачу 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди. ЦІ обставини позивач не заперечував.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких, в контексті ст.79 ЦПК України, зокрема належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Враховуючи, що вимогу про стягнення майнової шкоди, для визначення якої проводилася експертиза, судом не задоволено, не підлягають стягненню з відповідача й відповідні витрати на неї.

Суд відмовляє позивачу у стягненні на його користь витрат на правову допомогу, оскільки адвокатом не надано належний розрахунок своїх послуг відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Керуючись: Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст.ст. 15, 16, 22, 23, 799, 802, 909, 1166, 1167, 1168, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 57, 58,59, 60, 61, 65, 72, 73, 84, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь ОСОБА_1 4696 грн. 38 коп. витрат на лікування та 2500 грн. моральної шкоди, а всього 7196 грн. 38 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.Г. Баренко