Справа № 588/1991/14-ц
провадження № 2/588/41/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Маслова В.В., за участю секретаря - Кучмій Д.В., представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - Оганезова О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дочірний Банк Сбербанку Росії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Національний банк України про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ

8 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» про стягнення коштів посилаючись на те, що 4 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договори банківських вкладів з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника, а саме:

- договір банківського вкладу №3330/005/539648 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000386 на суму 105000,00 доларів США;

- договір банківського вкладу №3330/005/539622 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000378 на суму 105000,00 доларів США;

- договір банківського вкладу №3330/005/539637 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000381 на суму 105000,00 доларів США;

- договір банківського вкладу №3330/005/539643 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000384 на суму 105000,00 доларів США.

Строк отримання вкладу за договорами було визначено у 367 днів до 6 грудня 2014 року із сплатою процентної ставки в розмірі 7,80% річних.

28 січня 2014 року він, позивач, звернувся до відповідача із заявою, у якій просив достроково погасити 3 лютого 2014 року вказані ощадні сертифікати із сплатою коштів на власний поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії».

Проте, відповідач, всупереч умовам договорів вкладу, керуючись нормативними актами Національного Банку України, самостійно реалізував належну йому, позивачу, іноземну валюту та 3 лютого 2014 року на поточний рахунок НОМЕР_1 перерахував їх гривневий еквівалент в загальній сумі 4567500,00 грн., тобто по курсу 8.7 за один долар США.

Окрім того, відповідачем при поверненні коштів було застосовано знижену відсоткову ставку за користування коштами, що не відповідає умовам договорів вкладу.

Вважаючи, що такими діями, відповідач порушив його права як споживача послуг, позивач просив суд: 1) стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на свою користь грошові кошти за Ощадними (депозитними) сертифікатами на пред'явника серії CP №000386, № 000378, № 000381, № 000384, № 000387 в сумі 525000 доларів США; 2) зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» нарахувати та виплатити йому проценти за договорами вкладу (депозиту) №3330/005/539648, №3330/005/539622, №3330/005/539637, №3330/005/539643, №3330/005/539650 від 4 грудня 2013 року станом на 01 грудня 2014 року за процентною ставкою 7,80% річних у валюті вкладу (доларах США).

Представники позивача в судове засідання з'явились, позов підтримали. У додаткових поясненнях до позову зазначили про те, що станом на 3 лютого 2014 року ОСОБА_4 не було відомо про те, що кошти які надійшли на його поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» в сумі 4567500,00 грн. були перераховані в рахунок погашення депозитних сертифікатів, а тому він їх зняв. Проте, у разі повернення відповідачем 525000 доларів США він готовий повернути вказані кошти банку.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, вході судового розгляду справи заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» повністю та вчасно виконав всі свої зобов'язання перед позивачем як згідно із укладеними з ним договорами, так і у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема 03 лютого 2014 року, як того вимагав позивач, банком було перераховано на його поточний рахунок № НОМЕР_3 кошти в розмірі 4 567 500,00 грн., в якості погашення належних позивачу п'яти ощадних (депозитних) сертифікатів. Ця сума складалася з гривневого еквіваленту номінальної вартості 5 ощадних (депозитних) сертифікатів позивача та з гривневого еквіваленту нарахованих до сплати процентів за ними, виходячи зі ставки 0,1 % річних, тобто мінімальна процентна ставка за вкладом (депозитом) на вимогу для фізичних осіб, яка діяла в банку на день виплати. При цьому, зараховуючи на поточний рахунок позивача гривневий еквівалент валютних коштів отриманих внаслідок погашення ощадних сертифікатів, банк діяв на виконання вимог постанови Правління Національного банку України від 16.09.2013 № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», якою забороняється зарахування надходжень в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи. Також, вказаною постановою передбачено обов'язок банку здійснити продаж таких валютних надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажі іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи.

Представник Національного банку України в судове засідання не з'явився, направив суду письмові пояснення до позову, розгляд справи просив провести без його участі. У письмових поясненнях до позову представник третьої особи посилаючись на постанову Правління Національного банку України від 16.09.2013 № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» зазначив, що у відносинах, які склались між сторонами ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» зобов'язаний був здійснити продаж валютних надходжень за ощадними сертифікатами на міжбанківському валютному ринку України.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 4 грудня 2013 року між позивачем - ОСОБА_4 та відповідачем - ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» було укладено договори банківських вкладів з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника (далі - договір банківського вкладу), а саме:

- договір банківського вкладу №3330/005/539648 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000386 на суму 105000,00 доларів США;

- договір банківського вкладу №3330/005/539622 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000378 на суму 105000,00 доларів США;

- договір банківського вкладу №3330/005/539637 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000381 на суму 105000,00 доларів США;

- договір банківського вкладу №3330/005/539643 з видачею ощадного сертифікату на пред'явника серії CP 000384 на суму 105000,00 доларів США.(а.с.6-15)

За умовами вказаних договорів банківського вкладу (п. 1.1) Банк зобов'язався прийняти від Вкладника грошові кошти, перераховані Вкладником з його поточного рахунку № НОМЕР_3, відкритого в Банку, на рахунок Банку № НОМЕР_2, та видати Вкладнику відповідний неемісійний цінний папір в документарній формі - ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, загальні характеристики якого зазначені в п.п. 1 2. - 1.6. цього Договору і зобов'язався виплатити Вкладникові або особі, що придбала або якій було вручено Сертифікат на договірних умовах номінальну вартість Сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку такого Сертифікату) та нараховані проценти за Сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому цим Договором.

Згідно з п.п. 1.4, 1.5 договорів банківського вкладу строк отримання вкладу встановлювався сторонами у 367 днів з датою вимоги 6 грудня 2014 року.

Процентна ставка за Сертифікатом на період з дня набрання чинності договором та по календарний день, що передує даті, яка зазначена як дата вимоги Вкладу, була визначена в розмірі 7, 80% процентів річних (п. 1.6.1 договорів банківського вкладу), а в разі пред'явлення Сертифікату для дострокового погашення Банк в строк, зазначений в заяві на дострокове погашення, при умові, що він складає не менше ніж два робочі дні від дня подання такої заяви, перераховує суму номінальної вартості Сертифіката та проценти за ним, які виплачуються в розмірі базової (мінімальної) процентної ставки за вкладом (депозитом) на вимогу для фізичних осіб, яка діє в Банку на день такої сплати, на поточний рахунок Пред'явника Сертифіката, відкритий в Банку (п.2.3 договорів банківського вкладу).

Також, сторонами у п. 1.7. договорів банківського вкладу було визначено, що погашення сертифікату (сплата номінальної вартості такого сертифікату) та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій Сертифікат було випущено. При цьому погашений сертифікат вилучається Банком.

Банк в строк не пізніше трьох робочих днів від дня пред'явлення Сертифікату для погашення перераховує суму номінальної вартості Сертифіката та нарахованих процентів по ньому на поточний рахунок Пред'явника Сертифіката, відкритий в Банку, якщо Пред'явником Сертифікату є резидент України, або сплачує суму номінальної вартості Сертифіката та нарахованих процентів по ньому готівкою через касу Банку, якщо пред'явником Сертифікату є нерезидент України (п.2.2 договорів банківського вкладу).

Отже, за умовами договорів банківського вкладу (депозиту) сторонами було визначено суму вкладу, порядок нарахування процентів за вкладом та порядок погашення ощадного (депозитного) сертифікату.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача суми номінальної вартості ощадних (депозитних) сертифікатів на пред'явника серії CP №000386, № 000378, № 000381, № 000384, № 000387 в розмірі 525000 доларів США, суд виходить із наступного.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться..

Як вбачається з матеріалів справи 28 січня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявами у кількості п'яти штук, у яких просив достроково погасити 3 лютого 2014 року вказані ощадні сертифікати та сплатити нараховані проценти за ними із зарахуванням коштів на власний поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії». Тексти цих заяв містили, в тому числі, інформацію про ознайомлення позивача з тим, що у відповідності до положень постанови Правління Національного банку України від 16.09.2013 №365 "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" грошові кошти у іноземній валюті, отримані від дострокового погашення ощадного (депозитного) сертифікату, підлягатимуть обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України із подальшим зарахуванням гривневого еквіваленту від продажу такої іноземної валюти на його поточний рахунок в національній валюті, відкритий у Банку. (а.с.16-20)

З огляду на вказані заяви, 3 лютого 2014 року відповідачем на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 було перераховано кошти (гривневий еквівалент від обов'язкового продажу валюти по курсу 8.7.) в сумі 4 568 250,00 грн., з яких 4 567 500,00 як номінальна вартість п'яти ощадних сертифікатів та 750,80 грн. як відсотки по ним, що підтверджується випискою по рахунку. (а.с.21)

Суд дійшов висновку, що таке виконання зобов'язання слід вважати належним з огляду на наступне.

Згідно пункту 3.2 Глави 3 Постанови Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» - грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою.

В той же час, я вже було встановлено судом, пунктом 1.1 укладених між сторонами договорів банківського вкладу передбачено, що Банк приймає від Вкладника грошові кошти перераховані Вкладником з його поточного рахунку НОМЕР_1, відкритого в Банку на рахунок Банку НОМЕР_4. Реалізація зазначеного пункту є підставою видачі Вкладнику ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника.

Пунктом 2.3 цих договорів визначений порядок дострокового погашення сертифіката, в якому визначено, що Банк перераховує (зі свого рахунку) суму номінальної вартості сертифіката та проценти за ним на поточний рахунок пред'явника сертифіката, відкритий в Банку.

Відповідно до положень постанови Правління Національного банку України від 16.09.2013 №365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку (пункт 1).

Згідно пункту 2 вказаної Постанови зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється. Уповноважений банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Таким чином, положення пункту 1 постанови №365 не може застосовуватись до положень договорів банківського вкладу укладених між сторонами, оскільки рух грошових коштів, в даному випадку, відбувався не в межах власних рахунків позивача. А отже, під час зарахування надходжень в іноземній валюті за ощадними сертифікатами на поточний рахунок ОСОБА_4, відповідач зобов'язаний був здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України.

Водночас, згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають сплаті і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1061 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-79цс14, яка з огляду на положення ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті НБУ станом на 3 лютого 2014 року курс долара США до гривні був встановлений на рівні 7.9930 грн. за один долар, тобто вказаний курс є нижчим від курсу, за яким позивачем були перераховані кошти за погашеними ощадними сертифікатами.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що перерахування позивачем коштів в національній валюті є належним виконанням зобов'язання за договорами банківського вкладу укладеними між сторонами.

Розглядаючи вимогу позивача про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити йому проценти за укладеними договорами вкладу (депозиту) №3330/005/539648, №3330/005/539622, №3330/005/539637, №3330/005/539643, №3330/005/539650 від 4 грудня 2013 року станом на 01 грудня 2014 року за процентною ставкою 7,80% річних у валюті вкладу (доларах США), суд зазначає про наступне.

Пунктом 5.4. глави 5 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 р. № 516, визначено, що за умови дострокового подання ощадного (депозитного) сертифіката до погашення банк сплачує власнику сертифіката суму вкладу (депозиту) та проценти, які виплачуються в розмірі як за вкладом (депозитом) на вимогу, якщо умовами сертифіката не встановлений інший розмір процентів.

Згідно з п. 2.3. укладених 4 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем договорів банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника № 3330/005/539648, № 3330/005/539622, № 3330/005/539637, № 3330/005/539643, № 3330/005/539650 в разі пред'явлення Сертифікату для дострокового погашення Банк в строк, зазначений в заяві на дострокове погашення, при умові, що він (строк) складає не менше ніж два робочі дні від дня подання такої заяви, перераховує суму номінальної вартості Сертифіката та проценти за ним, які виплачуються в розмірі базової (мінімальної) процентної ставки за вкладом (депозитом) на вимогу для фізичних осіб, яка діє в Банку на день такої сплати, на поточний рахунок Пред'явника Сертифіката, відкритий в Банку.

Згідно п. 3.3.1.5. Умов банківського обслуговування фізичних осіб в AT «СБЕРБАНК РОСІЇ» (згідно з пунктом 5.1. Договорів все інше, що не передбачено цими Договорами, визначено в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «СБЕРБАНК РОСІЇ», затверджених Наказом Голови Правління Банку № 37 від «16» січня 2012 p., з усіма змінами та доповненнями, що відбулись протягом дії цих Договорів), визначено, що у випадку дострокового повернення Вкладу за ініціативою Клієнта проценти нараховуються від дня, наступного за днем надходження коштів на Депозитний Рахунок, до дня, який передує дню дострокового повернення Вкладу, якщо інший порядок нарахування процентів у випадку дострокового повернення Вкладу за ініціативою Клієнта не передбачений Договором. При цьому проценти за користування Вкладом нараховуються та сплачуються Клієнту за базовою процентною ставкою по вкладу фізичних осіб на вимогу, що є чинною в Банку на дату списання коштів з Депозитного Рахунку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що умовами Договорів банківського вкладу № 3330/005/539648, № 3330/005/539622, № 3330/005/539637, № 3330/005/539643, № 3330/005/539650 сторони погодили конкретний розмір процентної ставки у випадку пред'явлення Позивачем сертифікатів для дострокового погашення, а саме: в розмірі базової (мінімальної) процентної ставки за вкладом (депозитом) на вимогу для фізичних осіб, яка діятиме в Банку на день такої виплати.

Як вбачається з копії Протоколу №63 засідання комітету по управлінню активами і пасивами AT «Сбербанк Росії» від 05.09.2012 (додаток №3), на дату виплати позивачу процентів при достроковому погашенні належних йому ощадних (депозитних) сертифікатів (03 лютого 2014 року) у ПАТ Дочірний Банк Сбербанку Росії» діяла базова процентна ставка по вкладах фізичних осіб на вимогу в розмірі 0,1 % річних. (а.с.71)

З виписки по рахунку від 3 лютого 2014 року вбачається, що відповідачем на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 було перераховано кошти (гривневий еквівалент від обов'язкового продажу валюти по курсу 8.7.) в сумі 750,80 грн. як відсотки за ощадними сертифікатами, що відповідає базовій процентній ставці по вкладах фізичних осіб на вимогу в розмірі 0,1 % річних. (а.с.21)

Отже, відповідачем були дотримані всі встановлені законодавством, Договорами та Умовами положення щодо розміру ставки при виплаті процентів Позивачу як вкладнику при достроковому погашенні належних йому ощадних (депозитних) сертифікатів.

При цьому, позивач отримав всю необхідну для нього інформацію при укладенні Договорів щодо розміру ставки, який буде застосовуватися при достроковому погашенні ощадних (депозитних) сертифікатів, а тому його вимога про виплату процентів за процентною ставкою 7,80% річних у валюті вкладу (доларах США) є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.10, 11, 13, 60, 61, 63, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дочірний Банк Сбербанку Росії» про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя В.В. Маслов