Ухвала

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, управління Служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 2004 року по 06 травня 2009 року перебувала у шлюбі з відповідачем. У період шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, однак в подальшому розмір аліментів було зменшено до ј частини.

Вважаючи даний розмір аліментів замалим, просила збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_4 на підставі рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 червня 2014 року, з ј до Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути додаткові втрати у розмірі 4 500 грн одноразово та 1 000 грн кожного місяця.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та просила також позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дітей ОСОБА_7, ОСОБА_6

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат скасовано.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення в частині позбавлення його батьківських прав, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В іншій частині рішення судів не оскаржуються.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що з 2004 року по травень 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народився син ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року син ОСОБА_7.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей, останній, зі слів позивача, не забирав її з пологового будинку після народження другої дитини та до цього часу взагалі не бачив сина ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Крім того, сина ОСОБА_6 він також не бачив з 2007 року, з цього часу не приходив до дітей, не цікавився станом їх здоров'я та розвитком.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Переглядаючи рішення районного суду та залишаючи його без змін в частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд апеляційної інстанції усупереч наведеним нормам закону не навів обставин, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_4 винної поведінки або свідомого нехтування своїми обов'язками, або жорстокого поводження з дитиною та наявність у відповідача таких хронічних хвороб, як алкоголізм або наркоманія; не встановлено апеляційним судом також обставин, які б свідчили про те, що відповідач вдавався до будь-яких видів експлуатації дитини, примушував дитину до жебракування та бродяжництва тощо.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що у порушення вимог статей 212-214, 315 ЦПК України апеляційний суд залишив без змін рішення районного суду про позбавлення відповідача батьківських прав без повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, належним чином не перевірив доводів та заперечень відповідача; не встановив усіх фактичних обставин для правильного вирішення справи.

Таким чином, рішення апеляційного суду в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України необхідно скасувати з передачею справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська