Провадження №2/0202/638/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та виселення.

В обґрунтування поданої заяви позивачі зазначили, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.11.1998 року, розпорядження від 13.11.1998 року за № 3/3461-98, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_1 та членам її сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що зроблено запис в реєстраційній книзі за №378п-94-180. Зазначена квартира складається з трьох кімнат житловою площею 37,1 кв. м., а саме: кімната - 11,8 кв. м.; кімната - 7,7 кв. м.; кімната - 17,6 кв. м., та із кухні площею 7,9 кв. м., ванної кімнати - 2,7 кв. м., вбиральні -1,2 кв. м., коридору - 11,3 кв. м., вбудованих шаф - 1,2 кв. м., балкону - 0,9 кв. м., лоджії - 1,9 кв. м. Загальна площа складається 64, 2 кв. м. Зазначає, що домовленості між нами не досягнуто, відповідач - ОСОБА_4 без згоди позивачів користується житловою кімнатою - 17,6 кв. м., окрім того без їхньої згоди дозволив проживати в квартирі відповідачу - ОСОБА_5. Посилаючись на ст.ст. 368, 369, 391 ЦК України, ст. 161 ЖК України просять суд виселити ОСОБА_5 з квартири та встановити порядок користування квартирою, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування кімнату, житловою площею - 17, 6 кв. м.; виділивши ОСОБА_3 в користування кімнату, житловою площею 7,7 кв. м.; виділивши ОСОБА_4 в користування кімнату, житловою площею 11,8 кв. м. та залишивши в загальному користуванні: кухню площею 7,9 кв. м., ванну кімнату - 2,7 кв. м., вбиральню - 1,2 кв. м., коридор - 11,3 кв. м., вбудовану шафу - 1,2 кв. м., балкон (тераса) - 0,9 кв. м, лоджію - 1,9 кв. м.

В судове засідання позивачі з'явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Зазначили, що ОСОБА_5 дійсно на даний час не проживає в квартирі декілька днів. З позивачем з квартири та кімнати, яку займали, виїхали зі своїми речами на початку квітня 2015 року.

В судове засідання з'явився представник відповідача ОСОБА_4, позовні вимоги щодо встановлення порядку користування квартирою визнав. Щодо позовних вимог в частині виселення ОСОБА_5 наголошував, що ОСОБА_5 в квартирі не проживає на даний час, та її речі в квартирі відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.11.1998 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровськ відповідно до розпорядження від 13.11.1998 року за № 3/3461-98, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_1 та членам її сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що зроблено запис в реєстраційній книзі за №378п-94-180.

Відповідно до технічного паспорту зазначена квартира складається з трьох кімнат житловою площею 37,1 кв. м., а саме: перша кімната - 11,8 кв. м.; друга кімната - 7,7 кв. м.; третя кімната - 17,6 кв. м., та із кухні площею 7,9 кв. м., ванної кімнати площею 2,7 кв. м., вбиральні площею 1,2 кв. м., коридору площею 11,3 кв. м., вбудованих шаф площею 1,2 кв. м., балкону (терасою) площею 0,9 кв. м., лоджії площею 1,9 кв. м.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення порядку користування квартирою підлягають задоволенню.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_5 останнім часом не проживає у спірній квартирі, враховуючи, що позивачі не надали суду доказів перешкоджання ОСОБА_5 у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині виселення ОСОБА_5 з квартири.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та виселення - задовольнити частково.

Виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату, площею 17,6 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_3 житлову кімнату, площею 7,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату, площею 11,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда