Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії на суму 12 000 грн зі сплатою 28% річних. Зазначеним договором передбачено право банку змінювати його умови, діючі тарифи та порядок обслуговування карткових рахунків, зокрема, через всеукраїнські засоби масової інформації, а відтак, банком було розміщено повідомлення в газеті «Урядовий кур'єр» від 26 жовтня 2011 року та 13 грудня 2011 року про зміну розміру плати за розрахунковими операціями клієнтів з платіжними картками. Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 79 685 грн, позивач просив суд стягнути зазначену заборгованість з відповідача на свою користь.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2014 року, з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2014 року про виправлення описки, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 серпня 2008 року у розмірі 21 560 грн 06 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2014 року рішення районної суду скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 серпня 2008 року у розмірі 16 280 грн 60 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд, беручи за основу розрахунок відповідача, виходив із того, що він є правильним. Крім того, банком в односторонньому порядку збільшено розмір процентної ставки та у порушення умов кредитного договору не повідомлено про таке збільшення позичальника. Зменшуючи розмір пені, апеляційний суд виходив із того, що банк нарахував пеню згідно необґрунтованого розміру відсотків, а також того, що позичальник знаходиться за межами України.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами установлено, що 15 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено договір про користування платіжною карткою, згідно якого банк відкрив клієнту картковий рахунок і надав міжнародну платіжну картку, а також зобов'язався здійснювати всі операції по картрахунку.

22 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якого банк надав останній кредитні ресурси в сумі 12 000 грн з використанням картки строком до 24 червня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% річних.

У п.6.1 договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії встановлена відповідальність позичальника за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів у вигляді пені з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

23 червня 2010 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії, якою встановлено кредитний ліміт в розмірі 8 000 грн строком до 24 квітня 2012 року. При цьому, сторони досягли згоди щодо зміни процентної ставки за користування кредитними коштами шляхом її збільшення до 28% річних. Також, сторони змінили відповідальність позичальника, встановивши пеню в розмірі 40% річних від простроченої суми за кожен день прострочення у випадку прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів.

На забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору, 23 червня 2010 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по виконанню умов договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №15/08-К16 та додаткової угоди №1, а саме, порушувала графік погашення кредиту, що призвело до утворення заборгованості, яка складається з заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами та пені.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У п. 4.5 договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії зазначено, що процентна ставка за користування кредитними ресурсами за цим договором може бути змінена банком в односторонньому порядку. Про вказану зміну процентної ставки банк письмово повідомляє позичальника не менше, ніж за 5 (п'ять) днів до набуття чинності нової ставки. У разі незгоди позичальника із зміною розміру процентної ставки, позичальник зобов'язаний сповістити про це банк протягом трьох днів з моменту отримання повідомлення банку про зміну процентної ставки і достроково повернути в повному обсязі отримані кредитні ресурси і сплатити всі проценти за чинною ставкою до настання строку набрання чинності нової процентної ставки, зазначеної в повідомленні банку. При не повідомленні позичальником банку про свою незгоду із зміною розміру процентної ставки протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання відповідного повідомлення, новий розмір процентної ставки вважається прийнятим позичальником і набуває чинності з моменту, вказаному у повідомленні.

У абз. 1 п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст. 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

У абз. 3, 4 п. 28 вказаної постанови пленуму судам роз'яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст. ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Отже, підвищення процентної ставки в односторонньому порядку без повідомлення про це позичальника призведе до порушення п. 4.5 кредитного договору від 22 серпня 2008 року та ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 4 липня 2012 року № 6-58цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо неправомірності підвищення процентної ставки, оскільки, змінюючи процентну ставку, позивач не дотримався вимог закону та умов договору. Доводи представника банку, що відповідач повідомлена про збільшення процентної ставки згідно оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», є необґрунтованими, оскільки позивач не довів, що він повідомив боржника щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором у спосіб, визнаний сторонами в договорі.

Проте, вирішуючи спір, апеляційний суд, у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не звернув увагу на те, що сторони дійшли згоди про підвищення банком процентної ставки в односторонньому порядку 22 серпня 2008 року, тобто до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», а тому посилання на нікчемність умови договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є неправильним. Крім того, апеляційний суд не визначився з розміром заборгованості, взявши за основу наданий відповідачкою зустрічний розрахунок простроченої заборгованості, належним чином не перевірив його, не навів відповідного розрахунку, а висловив у своєму рішенні тільки припущення про його правильність та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін