Ухвала

іменем україни

25 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою Дніпропетровської міської ради на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 жовтня 2008 року між нею та Дніпропетровською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1360 га по АДРЕСА_1 для фактичного розміщення будівлі підприємства торгівлі літ. А-2 загальною площею 1910,6 кв. м. 31 травня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, який укладено між ОСОБА_3 та ТОВ «ІСТРЕЙТ», відбувся перехід права власності на нерухоме майно, яке складається із будівлі підприємства торгівлі загальною площею 1910,6 кв. м та розташоване на земельній ділянці, за яку ОСОБА_3 до цього часу сплачує орендну плату. У липні 2011 року позивач звернулася до відповідача з пропозицією припинити договір оренди земельної ділянки шляхом його розірвання, виклавши в нотаріально посвідченій заяві свою відмову від права користування земельною ділянкою, проте відповідач зазначене питання не вирішує. З огляду на зазначене, просила суд розірвати вищевказаний договір оренди земельної ділянки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року, позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки від 08 жовтня 2008 року, укладений між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_3

У касаційній скарзі Дніпропетровська міська рада просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що 08 жовтня 2008 року між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі площею 0,1360 га по АДРЕСА_1 для фактичного розміщення будівлі підприємства торгівлі, кадастровий номер НОМЕР_1.

Пунктом 2.2 договору оренди передбачено, що на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, інші об'єкти інфраструктури, які зазначені в акті приймання-передачі земельної ділянки.

В акті приймання-передачі земельної ділянки від 08 жовтня 2008 року в числі іншого зазначено, що на земельній ділянці розташована двоповерхова капітальна будівля торгівлі із цегляною прибудовою тамбуру, металевим складом та металевими навісами, ганки, сходи (а.с.11).

31 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ІСТРЕЙТ» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі підприємства торгівлі літ. А-2 з прибудовами літ. А2-1, А3-1, А4-1 та відповідними приміщеннями, загальною площею 1910,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У пункті 1.7 договору купівлі-продажу зазначено, що майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,1360 кв. м, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка надана у користування продавця на підставі договору оренди землі від 08 жовтня 2008 року (а.с.24-26).

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до Дніпропетровської міської ради із нотаріально посвідченою заявою, в якій зазначила про факт зміни власника об'єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та про надання добровільної згоди на вилучення з її користування земельної ділянки загальною площею 0,1360 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1, яка надана в користування на підставі договору оренди землі від 08 жовтня 2008 року, на користь нового власника - ТОВ «ІСТРЕЙТ» (а.с.16).

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена заява містить відповідні дані щодо її реєстрації, однак станом на час звернення позивачки до суду відповідачем не розглянута.

Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України та статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 12 договору оренди земельної ділянки передбачена можливість дострокового розірвання цього договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема на підставах, визначених законом (а.с.9).

Пунктами «а», «е» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, крім іншого, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частини 1, 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

Разом із тим, статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Крім того, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною першої статті 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування.

У зв'язку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник, позивач добровільно відмовився від права користування зазначеною земельною ділянкою, законодавством та умовами договору передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки перехід права власності на об'єкт нерухомості, розташований на орендованій земельній ділянці, до другої особи є підставою для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін