Справа № 368/2294/14 Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Провадження № 22-ц/780/1473/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Категорія 38 16.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А. С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Суханової Є.М., із участю секретаря Химинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про стягнення коштів в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

27 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, де, із проведеними змінами та уточненнями, просить стягнути на його користь нараховану ОСОБА_2, але не виплачену за життя пенсію, яка входить до його спадку в розмірі 7 211,93 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і після її смерті відкрилась спадщина на її майно.

Під час визначення обсягу спадщини було з'ясовано, що спадкодавець недоотримала пенсію у розмірі 7 211,93 грн., що підтверджено довідкою управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області на користь ОСОБА_1 нараховану ОСОБА_2, але не виплачену пенсію, яка входить до складу спадщини в розмірі 7 211,93 грн.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 02 червня 2011 року зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 ( а.с. 30-31 ).

На виконання судового рішення останній нарахована пенсія у розмірі 7 211,93 грн. ( а.с. 24 ).

Однак, кошти не були їй виплачені у зв'язку із смертю ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.28 ).

12 березня 2014 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначені грошові кошти ( а.с. 7 ).

У силу неможливості отримання спадщини в добровільному порядку, 27 листопада 2014 року спадкоємець звернувся до суду із зазначеними вимогами ( а.с. 2-3 ).

Як правильно встановлено місцевим судом, ОСОБА_1 має право на отримання спадкового майна і обов'язок по виплаті йому належних сум згідно чинного законодавства покладений на відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення позову і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1218, 1219, 1227 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-213 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 17 Конституції України, ст.ст. 17, 162 КАС України, ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 23 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 72, 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 205 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Інші доводи, викладені управлінням в апеляції, зокрема, про необхідність закриття провадження у справі, т.я. спір відноситься до адміністративної юрисдикції, управління не відмовляється від виплати належних позивачу сум, відтак, відсутній спір між сторонами, недодержання судом принципів пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, гарантування права кожного на достатній рівень життя, задекларованих в рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року, відсутність юридичних підстав для задоволення позову, цивільно-правову відповідальність має нести Державна казначейська служба України, змінюється спосіб виконання судового рішення від 02 червня 2011 року, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновку місцевого суду про обґрунтованість позову та не є підставою, у силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

Відтак, викладені у апеляціях доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області відхилити. Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про стягнення коштів в порядку спадкування залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

Є.М. Суханова