Справа № 569/2575/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання Герасимчук М.М.

за участі представника

позивача - адвоката ОСОБА_1

представника співвідповідача

ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, звернувшись до суду, просить виселити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, без надання їм іншого житлового приміщення. Просить вселити його в зазначене житло, а також стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 лютого 2014 року придбав вказану квартиру в публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на підставі ст.38 Закону України "Про іпотеку" та рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2012 року в справі №1715/15043/12, проте відповідач ОСОБА_2, як колишній власник квартири, та відповідач ОСОБА_5, як особа, яка фактично проживає у спірному житлі, чинять йому перешкоди в користуванні квартирою, відмовляючись добровільно звідти виселитися.

В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник співвідповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, однак не надав суду фактів та доказів в обґрунтування заперечень своєї довірительки проти позовних вимог ОСОБА_4

Співвідповідач ОСОБА_5 на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням, повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідачки не надійшло.

З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається з поданих позивачем письмових доказів: Договору купівлі-продажу від 04 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 Рівненського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №87, витягу від 04.02.2014 р. №17335062 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з 04.02.2014 р. ОСОБА_4 є власником однокімнатної квартири №4 в житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 33,5 квадратних метра, житловою площею 17,2 квадратних метра. Вказаний об'єкт житлової нерухомості позивач придбав в публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на підставі ст.38 Закону України "Про іпотеку" та рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2012 року в справі №1715/15043/12.

Як слідує з договору купівлі-продажу від 04.02.2014 р., колишнім власником спірного житла була відповідач ОСОБА_2, яка разом зі своєю дочкою - відповідачем ОСОБА_5 (після одруження змінила прізвище на Аніпчук - а.с.76, 77) на момент відкриття провадження у справі фактично проживали в зазначеній вище квартирі, що вбачається з корінців повідомлення про вручення їм рекомендованого поштового відправлення (а.с.17 - 19). З наданої за запитом суду інформації відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Рівненській області вбачається (а.с.14), що співвідповідачі зареєстровані в с.Бережки Дубровицького району Рівненської області.

Разом з тим, відповідачі свідомо створюють позивачу перешкоди в користуванні належною ОСОБА_4 квартирою, на що вказує обставина, підтверджена документально, що протягом провадження в розглядуваній справі відповідач ОСОБА_2 намагалася визнати в судовому порядку недійсним договір купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2014 року №87, однак у задоволенні її позову до ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання переважного права на купівлю предмета іпотеки та визнання правочину недійсним було відмовлено (а.с.60 - 63).

Відповідно до ст.317, ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено ч.3 ст.116, ст.ст.150, 155 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Виходячи з наведених норм цивільного й житлового законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, бере до уваги подані позивачем докази, а відтак, порушене відповідачами право власності ОСОБА_4 на квартиру підлягає захисту шляхом виселення співвідповідачів із займаного ними житлового приміщення без надання їм іншого жилого приміщення, при цьому позивача належить у спірну квартиру вселити.

Позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), тому вказані витрати підлягають до стягнення на його користь солідарно з відповідачів.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку села Бережки Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку міста Дубровиця Рівненської області, з квартири АДРЕСА_1, без надання їм іншого житлового приміщення.

Вселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: