АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/7907/13-ц Головуючий в І інстанції
Провадження №22-ц/774/429/К/15 суддя Попов В. В.
Категорія - 57 ( 1 ) суддя-доповідач - Соколан Н. О.
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.

суддів: Бондар Я. М., Михайлів Л. В.

при секретарі: Трофименко О. О.

За участю: державного виконавця Саксаганському відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Бурлаки

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 грудня 2014 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Бурлаки І. І. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудня Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (надалі - ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго") звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі - Саксаганський ВДВС Криворізького МУЮ) Бурлаки І. І. та просило суд, визнати постанову від 19.11.2014 року неправомірною та скасувати її, зобов'язати Саксаганський ВДВС Криворізького МУЮ відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 214/7907/13-ц, виданим 29.09.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" суми боргу в розмірі 2412,03 грн. та судового збору в сумі 229,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 19.11.2014 року державним виконавцем Бурлака І. І. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 214/7907/13-ц, виданим 29.09.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" суми боргу в розмірі 2412,03 грн. та судового збору в сумі 229,40 грн., у зв'язку з відсутністю індивідуального ідентифікаційного номера боржника. Зазначені дії державного виконавця ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" вважає незаконними, тому звернулись до суду зі скаргою.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 грудня 2014 року скаргу ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" задоволено.

Визнано дії державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ Бурлаки І. І. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19 листопада 2014 року з примусового виконання виконавчого листа у справі № 214/7907/13-ц, виданого 29.09.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" суми боргу в розмірі 2412,03 грн. та судового збору в сумі 229,40 грн.

Скасовано винесену державним виконавцем Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ Бурлакою І. І. постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19 листопада 2014 року.

Зобов'язано державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ Бурлаку І. І. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №210/1230/13-ц виданим 29.09.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу.

В апеляційній скарзі Саксаганський ВДВС Криворізького МУЮ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні скарги ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго".

Зокрема, судом першої інстанції не враховано положення ч.2 ст.2 ЗУ "Про виконавче провадження", відповідно до яких примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені ЗУ "Про державну виконавчу службу", а також залишено поза увагою п.п.3.3 "Інструкції з організації примусового виконання рішень" та ст.ст. 18,26 ЗУ "Про виконавче провадження", якими передбачено, що виконавчий документ повинен відповідати вимогам закону, а у разі його невідповідності державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за ним. Крім того, що судом безпідставно стягнуто з Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ судовий збір, оскільки відділ державної виконавчої служби є неприбутковою організацією і не має власних рахунків, крім депозитного рахунку для перерахування коштів, сплачених боржниками на користь стягувачів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2014 року задоволено позов ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" до ОСОБА_3 про відшкодування заборгованості за спожиту, але не обліковану електричну енергію внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення.

На виконання даного рішення 29 лютого 2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було видано виконавчий лист № 214/7907/13-ц, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" заборгованості в розмірі 2412,03 грн. та судового збору у сумі 229,40 грн., який стягувачем було пред'явлено до виконання у Саксаганський ВДВС Криворізького МУЮ. (а.с. 5)

Постановою державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ Бурлаки І. І. від 19 листопада 2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 29.09.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" суми боргу в розмірі 2412,03 грн. та судового збору в сумі 229,40 грн. (а.с. 4)

Звертаючись до суду зі скаргою, ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" посилалось на те, що дії державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ, щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, є незаконними.

Задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції керувався ст.11, п.3 ч.1 ст.18, ст.ст.25,26 Закону України "Про виконавче провадження" та виходив з того, що дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності у виконавчому документів відомостей щодо індивідуального ідентифікаційного номеру є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно вимог статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків, крім випадку ухвалення постанови про накладення на особу адміністративного стягнення за неповагу до суду) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 справа №6-45цс14 та від 25 червня 2014 року справа № 6-62цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Отже, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону, державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем не використані в повному обсязі надані йому права та обов'язки, передбачені Законом, а відомості про ідентифікаційний номер боржника можуть бути надані лише на вимогу державного органу, яким ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" не є. Крім того, позбавлений такої можливості й суд, зважаючи на процедуру розгляду заяв про видачу виконавчого листа, який відбувається без судового засідання та виклику стягувача й боржника для заслуховування їх пояснень.

Враховуючи вищевикладене, колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення скарги ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на дії державного виконавця Саксаганського ВДВС.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано положення ч.2 ст.2 ЗУ "Про виконавче провадження", відповідно до яких примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені ЗУ "Про державну виконавчу службу", а також залишено поза увагою п.п.3.3 "Інструкції з організації примусового виконання рішень" та ст.ст. 18, 26 ЗУ "Про виконавче провадження", якими передбачено, що виконавчий документ повинен відповідати вимогам закону, а у разі його невідповідності державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за ним, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вони спростовуються наведеними висновками суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно стягнуто з Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ судовий збір, оскільки вони є неприбутковою організацією і не мають власних рахунків, крім депозитного рахунку для перерахування коштів, сплачених боржниками на користь стягувачів, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються положеннями статті 388 ЦПК України, якими передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції, на підставі п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК, України залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: