Номер провадження: 22-ц/785/7516/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Мартинової К.П.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України, ГУМВС України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності,-

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора прокуратури Одеської області на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

05.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України, ГУМВС України в Одеській області про стягнення на її користь 80 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, у звязку з незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування позову та розміру моральної шкоди позивач посилалась на те, що внаслідок незаконного порушення (24.02.2012 року) стосовно неї кримінальної справи, внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності як обвинуваченої, незаконного обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд тощо, їй була завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету; що моральна шкода полягає у порушенні нормальних життєвих звязків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, у душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань, у псуванні ділової репутації.

Представник прокуратури у судове засідання не зявився, в письмових запереченнях проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відсутні докази спричинення позивачу моральної шкоди, і що розмір моральної шкоди позивачем не вмотивовано.

Представник ГУМВС України в Одеській області у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він неналежний відповідач, та що позов є необґрунтованим і недоведеним.

Представник Державної казначейської служби України участі у розгляді справи не приймав, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 40000,00 (сорок тисяч) гривень. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Одеської області просить рішення суду від 23 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок незаконного порушення стосовно позивача кримінальної справи, незаконного перебування її під слідством, а також незаконного обрання їй запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд останній було завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету у вищевказаному розмірі.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується частково.

За змістом ст. ст. 1167 ч.2 п.2, 1176 ч.1,7 ЦК України шкода, у тому числі моральна шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання… відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди…встановлюється законом.

Відповідно до п.1-1, п.2 ч.1 ст.2, ст.3 ч.1п.5, ч1,5 ст.4, ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) право на відшкодування шкоди, у тому числі моральної, в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету; відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя; виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Із матеріалів цієї справи та із дослідженої апеляційним судом кримінальної справи № 0000076 вбачається, що 24.02.2012 року старшим слідчим СВ Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області капітаном міліції ОСОБА_3 відносно позивача було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України. (а.с.5) 13.03.2012 року старшим слідчим Мрачко Д.Ю. було винесено постанову про обрання позивачу запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та допитано її в якості підозрюваної, а 17.04.2012р. їй предявлено звинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1,4 ст. 358 КК України. (матеріали кримінального провадження № 0000075, а.с.64-65,72) 23.04.2012 року прокурором Великомихайлівського району Одеської області було затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі № 8 за звинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 та ч.4 ст.358 КК України, досудове слідство у кримінальній справі було закінчено, а кримінальну справу з обвинувальним висновком направлено до суду для судового розгляду. (а.с.6-16) Вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.05.2012 року позивача визнано винуватою у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначено їй покарання за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 680 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. (а.с.17)

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.12.2012 року вищевказаний вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.05.2012 року скасовано, а справу направлено до прокуратури для додаткового розслідування. При цьому в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що при розгляді справи в суді першої інстанції судом не зясовано, чи зрозуміла ОСОБА_2 предявлене їй звинувачення, не встановлено, в чому конкретно вона визнавала себе винуватою, а також вказано на недоліки досудового слідства. (а.с.20-21)

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000075 від 24.12.2012 року інформацію про злочин позивача за ст.358ч.1 КК України було внесено до ЄРДР та 22 січня 2013р. кримінальні справи обєднано в одне провадження. (матеріали кримінального провадження № 0000075, а.с.201,218)

24.01.2013 року ОСОБА_2 заступником начальника Великомихайлівського РВ УМВС України в Одеській області знову повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України. (а.с.22-23)

Вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.10.2013 року ОСОБА_2 повторно визнано винуватою у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначено їй наступні покарання: за ч.1 ст. 358 КК України - штраф у розмірі 510 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України - штраф у розмірі 850 гривень. (а.с.25-27)

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.12.2013 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 обвинувальний вирок суду першої інстанції скасовано, кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1.4 ст.358 КК України, та водночас запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд було скасовано. (а.с.28-30)

Колегія суддів погоджується з тим, що внаслідок незаконного порушення кримінальної справи, незаконного застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, незаконного повідомлення їй про підозру у вчиненні злочинів тощо, позивач зазнала моральних страждань, були порушені її права громадянина, оскільки вона була позбавлена можливості вільного пересування, можливості вільно реалізувати свої звички і бажання, та були погіршені її відносини в життєвих стосунках з оточуючими людьми.

Вбачається, що ОСОБА_2 перебувала під слідством та судом протягом 21 місяця і 26 днів, а відтак розмір завданої їй моральної шкоди не може бути меншим 26633,60 грн., виходячи із встановленої (на момент ухвалення рішення) Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» мінімальної заробітної плати у сумі 1218 грн. (/1218 х 21 міс./+ 1218:30дн.х26дн.).

Однак, враховуючи вимоги ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст.4,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які не були належно застосовані судом першої інстанції, колегія суддів не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди. Колегія суддів також вважає, що суд не врахував ступеню суттєвості вимушених змін в житті позивача, і не надав належну оцінку усім зібраним у справі доказам.

За роз'ясненням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд мав виходити із розміру мінімальної заробітної плати, кратності визначеної судом щомісячної суми, та мав керуватися принципами поміркованості, розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути достатнім для розумного задоволення потреб позивача. Керуючись вищевказаними принципами, враховуючи тяжкість звинувачення, глибину і тривалість моральних страждань позивача, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством та судом слід визначити у сумі 30000 грн., виходячи приблизно із суми 1400 грн., щомісячно, за увесь час перебування позивача під слідством та судом.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди за вимогами ст. 1176 ч.4 ЦК України, на те, що мала місце самообмова позивача, що остання первісно визнавала вину, чим перешкоджала зясуванню істини і сприяла своєму незаконному засудженню колегією суддів до уваги братися не можуть. Судом встановлено, що, визнаючи вину, позивач водночас при допиті в якості підозрюваної та звинуваченої послідовно та в основному правильно викладала обставини справи щодо правопорушення, в якому її звинувачували. У звязку з цим в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2012 року колегія суддів вказувала, що суд насправді не зясував, чи розуміє ОСОБА_2 в чому саме вона звинувачується, та в чому конкретно визнає себе винною. Посилання прокурора на недоведеність факту завдання моральної шкоди, причинно-наслідкового зв'язку тощо не можуть братися до уваги, оскільки спростовуються дослідженими матеріалами цивільної і кримінальної справи, та змістом вищевказаних норм закону.

За таких обставин, у зв'язку з порушенням судом 1-ої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з викладенням зміненої частини в новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора прокуратури Одеської області задовольнити частково.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 липня 2015 року змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України (призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду), на відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. ОСОБА_4 Мартинова