Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2079/15 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
№ провадження 22-ц/778/5161/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у праві батька брати участь у вихованні дитини.

У позові зазначав, що з 21 січня 2012 року по 10 березня 2015 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Коли у нього склалось враження щодо наявності у відповідача певних проблем психічного характеру, зокрема, при її спілкуванні зі своїм старшим сином, він, побоюючись за життя доньки, у листопаді 2014 року на деяких час забрав дитину до свого місця проживання, виїхавши з нею з квартири спільного проживання з дружиною, до 06 січня 2015 року дитина проживала разом з ним у смт Кушугум, вул. Пушкіна, 76.

Після фактичного припинення подружжям шлюбних відносин відповідач стала всіляко перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною.

Зокрема, вона забрала дитину з дитячого дошкільного закладу, утримує її в квартирі, куди він доступу не має.

У зв'язку з цим він був змушений звернутися до органу опіки та піклування з заявою про встановлення порядку побачень з донькою.

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.03.2015 р. №111р йому було встановлено графік побачень з дитиною: понеділок, середа, п'ятниця - з 17-00 до 19-00 в присутності матері, при цьому місце зустрічей він повинний узгоджувати з відповідачкою, однак остання порушує визначений графік побачень, не допускаючи у помешкання та не виходячи до нього з донькою з квартири.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, шляхом встановлення такого графіку спілкування з нею: щосереди з 17-00 до 20-00 години та з 17-00 години суботи до 08-00 години понеділка, з правом забирати дитину до місця проживання батька: смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, вул. Пушкіна, 76, без присутності матері ОСОБА_2, дозволити проводити щорічно спільний відпочинок з донькою у літній період тривалістю до двох тижнів з правом виїзду за межі м. Запоріжжя без присутності матері.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення графіку спілкування з нею кожної середи з 17-00 години до 20-00 години та кожної неділі з 09-00 год. до 12-00 години без присутності матері ОСОБА_2, з правом відвідувати дитиною місце проживання ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, у тому числі представника органу опіки та піклування, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, набула чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7,141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питанні виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Крім того, згідно з ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом встановлено, що з 21 січня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку ОСОБА_4, 06.06. ІНФОРМАЦІЯ_3, яка з січня 2015 року мешкає з матірю за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Ще з періоду шлюбу між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки і вони не змогли порозумітися щодо участі батька у вихованні доньки, з приводу чого ОСОБА_3 звертався до органу опіки та піклування.

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.03.2015 р. №111р йому було визначено спосіб участі у вихованні доньки шляхом побачень з нею тричі на тиждень: в понеділок, середу та п'ятницю з 17-00 до 19-00 години в присутності матері ( місце зустрічей за домовленістю між батьками) або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками( а.с.14).

Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_3 посилався на те, що свої зобовязання, встановлені зазначеним розпорядженням, ОСОБА_2 порушує, оскільки перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною.

Як у засіданні суду першої, так і апеляційної інстанції, представник органу опіки та піклування в поясненнях підтвердив існування між батьками дитини триваючого конфлікту.

За нормами ч.2 ст. 141, ст.ст. 153, 157 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Зясувавши обставини справи й надавши оцінку наданим по справі доказам, суд вірно встановив характер спірних правовідносин та правомірно керувався при вирішенні спору ст. 159 СК України, якою встановлено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод.

Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини(періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванням з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та здійснення її виховання шляхом встановлення графіку спілкування з нею кожної середи з 17 до 20 години та кожної неділі з 09 до 12 години без присутності матері ОСОБА_2 та з правом відвідувати дитиною місце проживання ОСОБА_3, суд, враховуючи висновок органу опіки та піклування від 13.07.2015 року та пояснення представника вказаного органу, виходив з того, що дитина досягла трирічного віку, відвідувала дитячий заклад, а тому має досвід знаходження певний час без матері, батько для неї не є сторонньою або незнайомою людиною.

Негативних даних про особу ОСОБА_3 або його неадекватне ставлення до дитини, стан здоровя, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами не встановлено.

Доводи ОСОБА_2 про те, що спілкування доньки із батьком без присутності матері буде шкодити розвитку дитини, її здоровю та матиме інші негативні наслідки, оскільки внаслідок проживання до січня 2015 року з батьком без матері дитина отримала велику психоемоційну травму і шкоду для здоровя, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57, 60 ЦПК України не доведені, тому за вказаних обставин фактично є субєктивними міркуваннями відповідачки.

При визначенні способу участі ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою без присутності матері судом також правомірно було враховано, що факт існування між батьками дитини край неприязних стосунків може негативно вплинути на її інтереси під час спілкування із батьком.

Можливість побачень ОСОБА_3 з дочкою без присутності матері дитини підтверджується і висновком органу опіки та піклування від 13.07.2015 року № 01/01-41/0571, одержаним у результаті обстеження умов проживання дитини, кожного із батьків, у тому числі і позивача, та зазначених вище обставин справи.

Твердження ОСОБА_2 про відсутність умов для перебування дитини у будинку № 76 по вул. Пушкіна у смт Кушугум, тобто за місцем проживання батька, були предметом додаткової перевірки в суді апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються даними акту обстеження умов проживання за названою адресою, складеного 23.10.2015 року.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують. Фактично вони зводяться до іншої оцінки обставин справи та доказів, які відрізняються від зробленої судом першої інстанції, а тому переконливих підстав для зміни або скасування судового рішення не містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: