АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Сіромашенко Н.В.
№22-ц/796/3340/2015 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» - Шуліки АліниВолодимирівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про передачу предмета застави в заклад, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просив: передати в заклад предмет застави, автомобіль DIAL, модель GA6460, рік випуску 2005, тип ТЗ - універсал, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ «ПРИВАТБАНК» - Шуліка А.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що суд невірно визначився з характером спірних правовідносин, а також невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п.17.10 договору застави у випадку порушення заставодавцем/позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором заставодавець зобов'язується доставити предмет застави заставодержателю в заклад.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених в ній.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про вилучення предмета застави та передачу його в заклад, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 лютого 2006 року між ПАТ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2. було укладено кредитний договір № K3V0AK01004065, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 24065,54 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 03 лютого 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави рухомого майна № K3V0AK01004065 від 03 лютого 2006 року, згідно якого ОСОБА_2. передав в заставу автомобіль DIAL, модель GA6460, рік випуску 2005, тип ТЗ - універсал, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до положень ст. 575 ЦК України, ст. 44 Закону України «Про заставу» закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль автомобіль DIAL, модель GA6460, рік випуску 2005, тип ТЗ - універсал, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 276338,30 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні.

Як вбачається зі змісту заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 року про звернення стягнення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 03 лютого 2006 року № K3V0AK01004065 на предмет застави, про вжиття передбачених п.3 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» заходівпозивач не просив і не вважав їх необхідними на момент розгляду вказаної справи.

Ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закону) передбачає звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або в позасудовому порядку. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, незважаючи на обраний спосіб звернення, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, надіслати боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання (ст.27 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.28 вказаного Закону якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечено обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.

Враховуючи, що зобов'язання боржника ОСОБА_2, виконання якого забезпечено обтяженням, залишається невиконаним, проте, відсутні належні і допустимі докази на підтвердження дати реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави - належний на праві власності ОСОБА_2 автомобіль, а також відсутні належні і допустимі докази пред'явлення боржнику вимоги обтяжувача про негайну передачу предмета обтяження, - правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку.

Крім того, позивачем не надано суду у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку належних та допустимих доказів на підтвердження вжитих банком заходів для виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2012 рокуабо неможливості його виконання.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неврахування судом п.17.10 договору застави виходячи з наступного.

Згідно з п. 17.10 договору застави, у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи/або заставодавцем за цим договором заставодавець зобов'язаний доставити предмет застави за адресою: вул. Грушевського, 1-Д в термін 7 днів з моменту пред'явлення заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, термін сплати якої настав (у т.ч. за кредитом, відсотками, іншими платежами), а також неустойки. В іншому випадку заставодержатель має право здійснити доставку предмета застави за вказаною адресою як своїми силами, так і на договірних умовах із третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою предмета застави несе заставодавець; у той самий термін передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, який підписується сторонами. У цьому випадку заставодержатель має право виставити охорону предмета застави як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою предмета застави несе заставодавець.

Разом з тим, апелянтом не надано доказів на підтвердження виконання позивачем умов п.17.10 договору, а саме щодо пред'явлення заставодержателем письмової вимоги заставодавцю з вказівкою доставити предмет застави за адресою: вул. Грушевського, 1-Д.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваної ухвали не впливають.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308. 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» - ШулікиАліни Володимирівни - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: