Справа № 459/5115/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.

з участю: секретарів судових засідань Черник Т.І., Бойко М.А.,

позивача ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє у своїх інтересах та як законний представник недієздатного ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням усної заяви про залучення до участі у справі як співвідповідачів, просить стягнути з відповідачів на свою користь 8230,00 грн. майнової шкоди та 3000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову послався на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1. Він - інвалід II групи, пересувається за допомогою милиць З 2012 року відповідач ОСОБА_4, який проживає поверхом вище, затоплював його квартиру близько 5 разів. 18.08.2014 року комісією КП «Червонограджитлокомунсервіс» було проведено обстеження його квартири та складеного акт, у якому зазначалось про виявлені сліди затоплень, внаслідок цього пошкодження стелі, стін в двох спальних кімнатах, вітальні, ванній кімнаті, коридорі, кухні та туалеті, у зв'язку з чим квартира потребує ремонту. Вартість відновлювального ремонту у квартирі, згідно з кошторисом на ремонт квартири, становить 7930,00 грн., а вартість послуг зі складення кошторису становить 3000,00 грн. Відповідач відмовляється в добровільному поряду відшкодувати завдану шкоду. Крім того зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, яких він зазнав внаслідок відмови відповідачів добровільно провести відновлювальний ремонт квартири.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду заперечення на позовну заяву, у якому, посилаючись на її незаконність та безпідставність, просить відмовити у задоволенні позову. Вказав, що, судячи з п. 6 кошторисного висновку, на ремонт кухні слід затратити лише 324 грн. Інші витрати є непрямими збитками і їх наявність повинна бути доведена виконанням цих робіт підприємством, яке провело ремонтні роботи і віднесло загально-виробничі витрати по звітності. Заявляючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач не вказав в чому саме вона полягає.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Також пояснив, що претензій до відповідача ОСОБА_7 немає. Вказує, що відповідачі вже не перший раз затоплюють його квартиру. Відмовився реалізувати своє право на заявлення клопотання про призначення експертизи у справі. Просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5,яка діє у своїх інтересах та як законний представник недієздатного ОСОБА_6, у судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що визнають лише залиття кухні позивача. Не виявили бажання заявити клопотання про призначення у справі судової експертизи. Просять відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_7 у суді позов не знала та пояснила, що вона з 2003 року проживає за іншою адресою - АДРЕСА_2. Просить відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що брав участь у складанні акта про затоплення квартири позивача. В акті були зафіксовані усі пошкодження квартири. Власник квартири наполягав на тому, щоб в акті зазначили, що залиття було з квартири № 15. Були виявлені сліди затоплення. На стелі плями не стираються, плями на час проведення обстеження квартири були вже сухі. Зазначає, що власник квартири № 15 не підтверджував факту затоплень.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником ЖЕКу № 2. При огляді квартири позивача був присутній, були виявлені жовті плями на стінах. Стверджує, що якщо жовті плями були на стінах, то це і є причина затоплення. З його припущень, це міг бути вплив холодної води. Що саме відбулося, пояснити не може. Не може стверджував, що це затоплення з квартири № 15 цього будинку. Відповідач ОСОБА_4 визнавав факт затоплення кухні позивача, затоплення туалету не визнавав.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Судом установлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на квартиру (будинок) від 21.04.1994 року (а.с. 13).

Позивач, вважаючи, що відповідачі з 2012 року затоплюють його квартиру, чим спричинили матеріальні та моральні збитки, звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на акт від 18.08.2014 року та кошторис на ремонт своєї квартири.

Згідно зі ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Визнаними сторонами обставинами є завдання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачевішкоди залиттям кухні через свою необережну поведінку у побуті у сумі 324,00 грн., що підтверджується поданим позивачем кошторисом на ремонт квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача 324,00 грн.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідачів 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тому суд вважає доведеним завдання відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачеві моральної шкоди унаслідок їх необережної поведінки у побуті, що призвело до залиття кухні у квартирі співвласником якої є позивач, та виразилася в його моральних стражданнях, хвилюваннях, оскільки він, будучи інвалідом II групи, пересуваючись на милицях, змушений докладати додаткових зусиль для відновлення нормальних умов проживання в квартирі.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, незначного розміру завданої майнової шкоди, ураховуючи вимоги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер та розмір завданої майнової шкоди, суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 100,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 3000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Стосовно решти вимог про відшкодуванням майнової та моральної шкоди унаслідок пошкодження залиттям відповідачами інших частин квартири, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України в абз. 1 п. 2 своєї постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 (ст. 1166 ЦК України 2003 року) і 450 ЦК (ст. 1187 ЦК України 2003 року) (1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Усупереч наведеному позивачем не подано суду жодного доказу, який би свідчив про те, що пошкодження інших частин у квартирі, зазначені у позовній заяві, акті від 18.08.2014 року та кошторисі на ремонт квартири після затоплення від 11.11.2014 року є наслідком неправомірних дій будь-якого з відповідачів.

Таким доказом міг би бути акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складений комісією, до складу якої входять визначені у ньому посадові особи: головний інженер виконавця послуг, - голова комісії, майстер технічної дільниці, майстер ремонтної дільниці, слюсар-сантехнік (слюсар-електрик), представник організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представник власника будинку, будинкового комітету та з дотриманням передбачених у ньому реквізитів, зокрема, про причину залиття, виклад висновків і рекомендації комісії, з підписами членів комісії та мешканцями квартир. Акт затверджується начальником ЖЕО з проставленням печатки (додаток 4 до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207).

Водночас поданий позивачем акт від 18.08.2014 року не повністю відповідає наведеним вимогам, оскільки складений комісією, до складу якої не увійшли усі необхідні особи, не містить даних про причину залиття, висновків і рекомендацій комісії, а лише містить посилання, що зі слів мешканця (позивача) описані у ньому пошкодження є наслідком залиття з квартири № 15.Акт не затверджений начальником ЖЕО та на ньому відсутня печатка цієї організації.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому суд не бере до уваги поданий позивачем акт від 18.08.2014 року як недопустимий доказ.

Під час судового розгляду сторони на пропозицію суду не подали клопотання про призначення у справі судової експертизи для встановлення причин затоплення інших, крім визнаних відповідачами, частин квартири.

Отже, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити через недоведеність неправомірних дій відповідачів, які б призвели до інших, крім кухні, пошкоджень у квартирі позивача, на які він посилається.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 324 (триста двадцять чотири),00 грн. завданої майнової шкоди та 100 (сто),00 грн. на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави по 121 (сто двадцять один),80 грн. судового збору: одержувач - УДКСУ у м. Червонограді, код ЄДРПОУ - 37983843, банк одержувача - ГУДК у Львівській обл., МФО - 825014, рахунок № 0019, код платежу - 22030001.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Грабовський