Справа № 450/2865/14-ц Провадження № 2/450/297/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -Кукси Д. А.
при секретарі -Бідник І. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за законом право власності на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що складається із земельної ділянки площею 0,0582 га у с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області.

Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Львові помер ОСОБА_5, який з своєю дружиною ОСОБА_6 проживав у м. Львові на АДРЕСА_1 і де з 2001 року позивачка проживала, як член їхньої сім'ї.

ОСОБА_6 - тітка позивачки - рідна сестра її матері, ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про народження матері позивачки і витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області про народження ОСОБА_9, і свідоцтвом про одруження ОСОБА_9 та ОСОБА_5

У ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було дітей. Тому ОСОБА_6 склала заповіт на належну їй квартиру на АДРЕСА_1 у м. Львові на користь позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла і позивачка успадкувала належну їй квартиру на АДРЕСА_1 відповідно до заповіту.

Позивачка проживала з 2001 року у сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як член їхньої сім'ї, фактично як їх донька. Вони жили однією сім'єю, вели спільне господарство. Позивачка знала, що у них є земельна ділянка в с. Гамаліївка, вони їздили на цю ділянку, обробляли її, але позивачка не знала, що ділянка приватизована, ніколи не виясняла цих подробиць у родичів.

Після смерті у липні 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом своєї тітки ОСОБА_6, зареєструвала свідоцтво про право на спадщину у Львівському ОКПБТІ та ЕО. Лише після значного періоду позивачка встановила, що є Державний акт на правo приватної власності на землю І-ЛВ № 062295, виданий 30 березня 1995 року на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення садівництва в с. Гамаліївка площею 0,0582 га.

Оскільки позивачка, ОСОБА_3, з початку 2001 року і до дня смерті, тобто до липня 2006 року проживала разом з ОСОБА_5 однією сім'єю, то вона відповідно до ст. ст. 1264, 1268 ч. 3 Цивільного кодексу України , має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги і як спадкоємець, що проживав на час смерті з спадкодавцем, вважається такою, що прийняла спадщину.

Позивачка звернулася за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом до Другої Львівської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у його видачі.

У зв'язку з чим в позасудовому порядку не можливо прийняти спадщину та є реальна загроза переходу спадкового майна у володіння територіальної громади.

На підставі наведеного позивач просить позов задоволити.

Представник позивачки, ОСОБА_10, в судове засідання не з'явився, однак ним було подано заяву, в якій він позов підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити та справу слухати у його відсутності.

В судове засідання представник відповідача Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області не з'явився, однак від сільського голови надійшло клопотання, в якому він просить слухати справу у відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Львові помер ОСОБА_5, який з своєю дружиною ОСОБА_6 проживав у м. Львові на АДРЕСА_1 і де з 2001 року позивачка проживала, як член їхньої сім'ї.

ОСОБА_6 - тітка позивачки - рідна сестра її матері, ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про народження матері позивачки і витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області про народження ОСОБА_9, і свідоцтвом про одруження ОСОБА_9 та ОСОБА_5

У ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було дітей. Тому ОСОБА_6 склала заповіт на належну їй квартиру на АДРЕСА_1 у м. Львові на користь позивачки. Після смерті у липні 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивачка успадкувала квартиру, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_6 і зареєструвала його у Львівському ОКПБТІ та ЕО.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивачка проживала з 2001 року у сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як член їхньої сім'ї, фактично як їх донька. Вони жили однією сім'єю, вели спільне господарство. Позивачка знала, що у них є земельна ділянка в с. Гамаліївка, вони їздили на цю ділянку, обробляли її, але позивачка не знала, що ділянка приватизована, ніколи не виясняла цих подробиць у родичів. Лише після значного періоду після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позивачка встановила, що є Державний акт на правo приватної власності на землю І-ЛВ № 062295, виданий 30 березня 1995 року на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення садівництва в с. Гамаліївка площею 0,0582 га. Таким чином, зібраними у справі доказами об'єктивно стверджується факт набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно на підставах, що не заборонені законом, тобто правомірно.

Судом встановлено,що позивачка, ОСОБА_3, з початку 2001 року і до дня смерті, тобто до липня 2006 року проживала разом з ОСОБА_5 однією сім'єю,що підтверджується актом ЖБК-74 м. Львова .

Відповідно до ст.ст. 1264, 1268 ч. 3 Цивільного кодексу України ,позивачка має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги і як спадкоємець, що проживав на час смерті з спадкодавцем, вважається такою, що прийняла спадщину.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач являється спадкоємцем четвертої черги спадкування після смерті спадкодавця; те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; те, що відповідач безумовно визнає позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_3, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0582 га у с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області на землях садівничого товариства «Енергетик», яка належала ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі Державного акту на правo приватної власності на землю І-ЛВ № 062295, виданий 30 березня 1995 року Ямпільською сільською радою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяД. А. Кукса