Справа № 464/1407/15-ц
пр.№ 2/464/687/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі:головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Гевко О.-В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація», Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Міст ТБ», ОСОБА_3, третя особа Міністерство оборони України про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом, учтичнивши вимоги якого просить визнати недостовірною та наклепницькою інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі «Наші гроші» на телеканалі ZIK (ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ») 20.01.2015 року о 22:35 год. і розміщену в мережі інтернет за адресою http://zik.ua/tv/proiect/arashi/20.01.2015/ під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів» та за адресою http://voutu.be/9-t ТК04 tI під назвою «Наші гроші №60. Міноборони: про вугілля, війну та будинок за мільйон доларів 2015.01.20» наступного змісту (з зазначенням часу в посекундній розшифровці аудіовізуального твору):

1:10 голос за кадром: «ОСОБА_4 часом, чиновниия, яка провела закупівлю, оселилась в будинку вартістю мільйон доларів»;

13:55 голос за кадром: «ОСОБА_2 - начальник Головного квартирно- експлуатаційного управління Збройних Сил України. Відповідає за матеріально-технічне забезпечення військових містечок, побут солдат. Посаду займає ще з часів Януковича. Жодних декларацій про доходи не оприлюднено. Раніше працювала продюсером ОСОБА_5, дружини ОСОБА_6. Разом з ОСОБА_5 володіла туристичною фірмою «ОСОБА_7 Тревел»;

14:29 журналіст: «Ось у цьому будинку на вулиці Пулюя свого часу військовим видавали квартири. Тут отримала житло і ОСОБА_2»;

15:19 журналіст: «Невеличкий будиночок, всього три поверхи і вартує всього 850 тис. доларів. Так було написано в оголошенні. А це дві машини, я думаю, ви знаєте, що це за марка. Оця наприклад машинка записана на дочку ОСОБА_2»;

14:33 журналіст: «Машини самої пані ОСОБА_2 на вулиці немає. Не кидає вона свій ОСОБА_8 просто неба»;

16:00 журналіст: «...Тож ми так і не дізнались, чому затягнули процедуру закупівлі. І звідки у держслужбовців гроші на такі будинки і машини»;

16:16 ОСОБА_3, ведучий: «Невеличкий секрет. Для того, щоб купити собі якісний будинок потрібно купляти військовим неякісне вугілля»;

20:20 «Тобто, компанія «ЗВЗ» і дійсно завезла непотріб військовим. Тоді ж ми відправили запит у Центральне управління. Та керівник управління, ОСОБА_2, чомусь не захотіла нам розповідати про якість пального. Натомість відписала, що поставки не припиняються»;

20:52 «Виходить, військовим і досі постачають неякісне вугілля? Чи то ще пані ОСОБА_2 сама не знає, що купила вугілля поганої якості?»;

визнати аудіовізуальний твір - програму «Наші гроші», що вийшла в ефір на телеканалі ZIK (ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ») 20.01.2015 року о 22:35 год. і розміщений в мережі інтернет за адресою http://zik.ua/tv/proiect/groshi/20.01.2015/ під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів» та за адресою http://youtu.be/9-t ТК04 tI під назвою «Наші гроші №60. Міноборони: про вугілля, війну та будинок за мільйон доларів (2015.01.20)», таким, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2;

заборонити ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ» повторні покази або відтворення аудіовізуального твору - програми «Наші гроші», що вийшла в ефір на телеканалі ZIK (ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ») 20.01.2015 року, в частинах, що стосується ОСОБА_2, або взаємозв'язку між закупівлями вугілля для потреб Міністерства оборони України та майном ОСОБА_2;

заборонити ТОВ «Західна інформаційна корпорація» (код 32262255) передавати третім особам право на відтворення аудіовізуального твору - програми «Наші гроші», що вийшла в ефір на телеканалі ZIK (ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ») 20.01.2015 року, в частинах, що стосується ОСОБА_2, або взаємозвязку між закупівлями вугілля для потреб Міністерства оборони України та майном ОСОБА_2;

зобов'язати ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ» в особі ведучого програми «Наші Гроші» ОСОБА_3 здійснити спростування недостовірної інформації про ОСОБА_2 не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили в наступному за цим ефірі передачі «Наші Гроші» на телеканалі «Західної інформаційної корпорації» (ZIK) ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ» (юридична адреса: 79066, Україна, м. Львів, вул. Сихівська, 8, ) наступного змісту:

«20 січня 2015 року о 22:35 год. в телепередачі «Наші гроші» було продемонстровано сюжети про закупівлі камяного вугілля для потреб Міністерства оборони України на опалювальний сезон 2014-2015 років та у зв'язку з цим оприлюднено негативну інформацію про ОСОБА_2. Суд визнав недостовірною та наклепницькою інформацію про ОСОБА_2, озвучену в програмі від 20.01.2015 року наступними фразами:

«Чиновниця, яка провела закупівлю, оселилась в будинку вартістю мільйон доларів.»

«Жодних декларацій про доходи не оприлюднено.»

«Ось у цьому будинку на вулиці Пулюя свого часу військовим видавали квартири. Тут отримала житло і ОСОБА_2.».

«Невеличкий будиночок, всього три поверхи, і вартує всього 850 тис. доларів»

«Машини самої пані ОСОБА_2 на вулиці немає. Не кидає вона свій ОСОБА_8 просто неба»

«Тож ми так і не дізнались, чому затягнули процедуру закупівлі. І звідки у держслужбовців гроші на такі будинки і машини»

«Для того, щоб купити собі якісний будинок, потрібно купляти військовим неякісне вугілля».

«ОСОБА_2, чомусь не захотіла нам розповідати про якість пального»

«Чи то ще пані ОСОБА_2 сама не знає, що купила вугілля поганої якості?»

Спростовуємо дану інформацію і приносимо свої вибачення ОСОБА_2»;

зобов'язати ТОВ «Західна інформаційна корпорація», ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ», ОСОБА_3 вилучити аудіовізуальний твір - телепрограму «Наші гроші», яка вийшла на телеканалі ZIK (ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ») 20.01.2015 року о 22:35 год., з мережі інтернет, а саме, з сайту www.zik.ua та з сайту www.voutu.be канал Nashi Groshi http://youtu.be/9-t ТК04 tI «Haші гроші №60. Міноборони: про вугілля, війну та будинок за мільйон доларів (2015.01.20)»;

стягнути з ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ» та ОСОБА_3 солідарно моральну шкоду в розмірі 6 000,00 грн.;

стягнути з відповідачів судові витрати: 487,20 грн. судового збору, 4 926,22 грн. транспортних витрат на проїзд представника до м. Львова та 630,00 грн. витрат на публікацію оголошення у пресі про виклик до суду відповідача ОСОБА_3

В обгрунування позовних вимог покликається на те, що 20.01.2015 року на телеканалі «ЗІК» о 22:35 год. було випущено в ефір телепрограму «Наші Гроші» під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів». Відеофайл з даною телепрограмою розміщений також в мережі інтернет за адресами: http://zik.ua/tv/proiect/groshi/20.01.2015/ та http://youtu.be/9-t ТК04 tI. Зазначала, що в даній телепрограмі викладено недостовірну, неправдиву інформацію, крім того, програма змонтована таким чином, що у телеглядачів формується чіткий взаємозвязок між начебто «завищеними» цінами на закуплене структурними підрозділами Міністерства оборони України камяне вугілля, фактом неякісної його поставки та нерухомістю позивача, яка на сьогодні очолює головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України. Недостовірною інформацією програми «Наші гроші» від 20.01.2015 р. і такою, що принижує її честь, гідність і ділову репутацію позивач вважає наступні висловлювання:

«ОСОБА_4 часом, чиновниця, яка провела закупівлю, оселилась в будинку вартістю мільйон доларів»;

«За такою схемою Департамент Міноборони зараз придбав вугілля і переплатив за нього, ну, приблизно вдвічі, купив, скоріш за все, за посередництва терористів, а от з безвиході»;

«Коли з'ясувалось, що названа причина відміни торгів незаконна, ОСОБА_9 оборони висунув кілька нових версій. Версія перша: вчасно не надійшли гроші. Відкидаємо, тому що відсутність грошей ніколи не заважала державі проводити торги. Там взагалі від оформлення торгів до сплати минає, ну, чимало часу. Версія друга: заскладна процедура проведення торгів. Як ми бачимо настільки заскладна, що в усій Україні лише дві компанії змогли правильно оформити документи. І, третя версія: неефективна робота керівника квартирно- експлуатаційного управління Міноборони, КЕУ, і ось тут вже цікаво»;

«ОСОБА_2 - начальник Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. Відповідає за матеріально-технічне забезпечення військових містечок, побут солдат. Посаду займає ще з часів Януковича. Жодних декларацій про доходи не оприлюднено. Раніше працювала продюсером ОСОБА_5, дружиною ОСОБА_6. Разом з ОСОБА_5 володіла туристичною фірмою «ОСОБА_7 Тревел»;

«Ось у цьому будинку на вулиці Пулюя свого часу військовим видавали квартири. Тут отримала житло і ОСОБА_2. Та вона тут не живе. Зараз ми поїдемо і подивимось, де насправді живе керівник одного з управлінь Міноборони»;

«Невеличкий будиночок, всього три поверхи, і вартує всього 850 тис. доларів. Так було написано в оголошенні. А це дві машини, я думаю, ви знаєте, що це за марка. Оця наприклад машинка записана на дочку ОСОБА_2»;

«Машини самої пані ОСОБА_2 на вулиці немає. Не кидає вона свій ОСОБА_8 просто неба»;

«...Тож ми так і не дізнались, чому затягнули процедуру закупівлі. І звідки у держслужбовців гроші на такі будинки і машини»;

«Невеличкий секрет. Для того, щоб купити собі якісний будинок, потрібно купляти військовим неякісне вугілля. Бачте, доки більшість України обробляли луганчан, Західне управління пішло своїм шляхом та купило вугілля у наших, назвемо їх давніми знайомими, фірми «ЗВЗ». Це вугілля не з Луганську. З ним інша проблема: воно не горить. Чи стала б пані ОСОБА_2 опалювати свій будинок цим вугіллям? Не стала б. Тому що навіть, якщо б захотіла, то не змогла б»;

«Тобто, компанія «ЗВЗ» і дійсно завезла непотріб військовим. Тоді ж ми відправили запит у Центральне управління. Та керівник управління, ОСОБА_2, чомусь не захотіла нам розповідати про якість пального. Натомість відписала, що поставки не припиняються»;

«Виходить, військовим і досі постачають неякісне вугілля? Чи то ще пані ОСОБА_2 сама не знає, що купила вугілля поганої якості? Чи може хоче, щоб ми не знали?».

З урахуванням конституційних положень необхідним є забезпечення балансу між конституційним правом на свободу думки і слова, на вільне виражання своїх поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації з іншого боку. Юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації та на спростування недостовірної інформації, внаслідок поширення якої були порушені її особисті немайнові права. При цьому, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Позивач вважає інформацію, наведену в програмі «Наші гроші», недостовірною і такою, що принижує її гідність і ділову репутацію з наступних підстав. Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України, яке вона очолює, у 2014 році не проводило закупівель вугілля і відповідь на це питання була надана журналісту ОСОБА_10 в письмовій формі. Закупівлі вугілля у 2014 році проводились територіальними квартирно-експлуатаційними відділами та частинами. У відповідності до вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель» у складі кожного з територіальних квартирно-експлуатаційних одиниць, які виступали замовниками, було створено комітети з конкурсних торгів. Комітети з конкурсних торгів здійснювали всі передбачені спеціальним законодавством дії, в тому числі, і моніторинг ринку щодо вивчення існуючих цін на марки вугілля, яке передбачалось закуповувати. З огляду на зазначене, твердження «чиновниця, яка провела закупівлю», «для того, щоб купити собі якісний будинок, потрібно купляти військовим неякісне вугілля», «чи то ще пані ОСОБА_2 сама не знає, що купила вугілля поганої якості?» є такими, що не відповідають дійсності, оскільки вона не проводила жодної закупівлі. Вказувала, що будинок та інше майно, про яке йшла мова у передачі «Наші гроші», було придбане нею до початку роботи на посаді начальника Головного квартирно- експлуатаційного управління Збройних Сил України і жодний звязок між наявністю цього майна та закупівлями вугілля у 2014 році територіальними квартирно-експлуатаційними відділами (частинами, районами) відсутній. Крім того, в даній програмі засуджуючим тоном озвучено, що «жодних декларацій (ОСОБА_2О.) про доходи не оприлюднено». Проте у відповідності до чинного законодавства її посада передбачає щорічне додання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за місцем роботи (служби), але не передбачає обовязкового оприлюднення на офіційному веб-сайті відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування. Таке подання матеріалу у глядача викликає переконаність в тому, що вона зобов'язана була оприлюднити дані про власне майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, але не зробила цього з «певних» причин, що також принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Також, телепрограма однобоко висвітлила проблеми в ситуації з закупівлями палива для забезпечення тепла в приміщеннях особового складу Збройних сил України, не зважаючи на те, що вона як начальник Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України у письмовому вигляді відповіла на поставлені журналістом ОСОБА_10 питання в тому числі, і на питання щодо затягування строків закупівлі.Журналіста було повідомлено, що строк проведення процедур закупівель палива затягується через подання учасниками таких процедур запитів та скарг до Антимонопольного комітету України та тривалим терміном розгляду таких скарг. Крім того, на час укладання договору між Західним ТКЕУ та ТОВ «ВП «ЗВЗ» від 04.11.2014 року замовник - Західне ТКЕУ не міг передбачати, що майбутній постачальник власні зобов'язання щодо поставки товару належної якості не виконає, оскільки це неможливо передбачити при укладанні будь-яких господарських угод. Дійсно, у період з 10 по 17 листопада 2014 року неясне вугілля отримали КЕВ м. Рівне, КЕВ м. Тернопіль, КЕВ м. Чернівці від постачальника ТОВ «ВП «ЗВЗ». Згідно з вимогами Інструкції про порядок прийому продукції промислово-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 року №П-7 вказаними КЕВ вугілля не прийнято та викликано уповноваженого представника відправника для здійснення заміни вугілля. Укладення договору між Західним ТКЕУ та ТОВ «ВП «ЗВЗ» перевірене Військовою прокуратурою західного регіону України на предмет наявності складу злочину і встановлено відсутність складу злочину у діях службових осіб Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, просить уточнені вимоги задоволити в повному обсязі.

Представники відповідачів ОСОБА_11 «Західна інформаційна корпорація» та ОСОБА_11 «Телерадіокомпанія «Міст-ТБ» в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Публічними особами є особи, які обіймають державні посади та відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, щіональному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Крім того, вказував, що обовязковою умовою відповідальності є наявність заподіяної шкоди винним особистим немайновим благам. Однак, ні з тексту позовної заяви, ні з долучених до позову матеріалів не вбачається доведеність позивачем завданої шкоди їх особистим немайновим благам. Також, відсутні будь-які доведені підстави вважати, що поширена ТОВ «ТРК «Міст-ТБ» інформація порушує особисті немайнові права позивача чи перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Зазначав, що вимоги позивача, як начальника Головного квартирно-експлуатацій ного управління Збройних Сил України, про стягнення моральної шкоди є безпідставними, оскільки відповідно до Закону України «Про інформацію» субєкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростоування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної шкоди. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у його відсутності .

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що у вказаній програмі дійсно були озвучені факти, які не відповідають дійсності та поружують права позивачки. Просить позов задоволити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У відповідності до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції України.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п.15 Постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», визначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Судом встановлено, що 20.01.2015 року у прямому ефірі телеканалу «ЗІК», який належить ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ», о 22:35 год. було випущено в ефір телепрограму «Наші Гроші» під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів». Наведене підтверджується ефірною довідкою ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ».

Відеофайл з даною телепрограмою розміщений також в мережі інтернет за адресами: http://zik.ua/tv/proiect/groshi/20.01.2015/ та http://youtu.be/9-t ТК04 tI.

Під час ефіру вказаної програми журналістами та коментатором вжито наступні висловлювання:

«ОСОБА_4 часом, чиновниця, яка провела закупівлю, оселилась в будинку вартістю мільйон доларів»;

«За такою схемою Департамент Міноборони зараз придбав вугілля і переплатив за нього, ну, приблизно вдвічі, купив, скоріш за все, за посередництва терористів, а от з безвиході»;

«Коли з'ясувалось, що названа причина відміни торгів незаконна, ОСОБА_9 оборони висунув кілька нових версій. Версія перша: вчасно не надійшли гроші. Відкидаємо, тому що відсутність грошей ніколи не заважала державі проводити торги. Там взагалі від оформлення торгів до сплати минає, ну, чимало часу. Версія друга: заскладна процедура проведення торгів. Як ми бачимо настільки заскладна, що в усій Україні лише дві компанії змогли правильно оформити документи. І, третя версія: неефективна робота керівника квартирно- експлуатаційного управління Міноборони, КЕУ, і ось тут вже цікаво»;

«ОСОБА_2 - начальник Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. Відповідає за матеріально-технічне забезпечення військових містечок, побут солдат. Посаду займає ще з часів Януковича. Жодних декларацій про доходи не оприлюднено. Раніше працювала продюсером ОСОБА_5, дружиною ОСОБА_6. Разом з ОСОБА_5 володіла туристичною фірмою «ОСОБА_7 Тревел»;

«Ось у цьому будинку на вулиці Пулюя свого часу військовим видавали квартири. Тут отримала житло і ОСОБА_2. Та вона тут не живе. Зараз ми поїдемо і подивимось, де насправді живе керівник одного з управлінь Міноборони»;

«Невеличкий будиночок, всього три поверхи, і вартує всього 850 тис. доларів. Так було написано в оголошенні. А це дві машини, я думаю, ви знаєте, що це за марка. Оця наприклад машинка записана на дочку ОСОБА_2»;

«Машини самої пані ОСОБА_2 на вулиці немає. Не кидає вона свій ОСОБА_8 просто неба»;

«...Тож ми так і не дізнались, чому затягнули процедуру закупівлі. І звідки у держслужбовців гроші на такі будинки і машини»;

«Невеличкий секрет. Для того, щоб купити собі якісний будинок, потрібно купляти військовим неякісне вугілля. Бачте, доки більшість України обробляли луганчан, Західне управління пішло своїм шляхом та купило вугілля у наших, назвемо їх давніми знайомими, фірми «ЗВЗ». Це вугілля не з Луганську. З ним інша проблема: воно не горить. Чи стала б пані ОСОБА_2 опалювати свій будинок цим вугіллям? Не стала б. Тому що навіть, якщо б захотіла, то не змогла б»;

«Тобто, компанія «ЗВЗ» і дійсно завезла непотріб військовим. Тоді ж ми відправили запит у Центральне управління. Та керівник управління, ОСОБА_2, чомусь не захотіла нам розповідати про якість пального. Натомість відписала, що поставки не припиняються»;

«Виходить, військовим і досі постачають неякісне вугілля? Чи то ще пані ОСОБА_2 сама не знає, що купила вугілля поганої якості? Чи може хоче, щоб ми не знали?».

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Отже, всі перелічені обставини є предметом доказування в судовому процесі, тому судом надано оцінку словам та словосполученням у зазначених фразах, які позивач вважає недостовірними, негативними і такими, що порочать її честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. При цьому, відповідно до ст. 8 Конституції України, норми останньої є нормами прямої дії.

Приймаючи до уваги положення ст.ст. 32, 68 Конституції України, необхідним є забезпечення балансу між конституційним правом на свободу думки і слова, на вільне виражання свої поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації з іншого боку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Також, даною Постановою встановлено, що враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Частиною 1. ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено право особи на вільне поширення інформації та ідей. Проте, частиною другою вказаної норми передбачена можливість обмеження цього права на підставі закону з легітимною метою за умови, що таке обмеження є необхідним у демократичному суспільстві. Такою легітимною метою визначається охорона репутації осіб-фігурантів інформації.

Згідно з нормами Закону України «Про здійснення державних закупівель» та Закону України «Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності» будь-які закупівлі за кошти Державного бюджету України здійснюються замовниками у відповідності до вказаних нормативних актів.

Як вбачається з акту службового розслідування від 19.02.2015 року, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України, яке очолювала позивач ОСОБА_2, у 2014 році не проводило закупівель вугілля. Закупівлі вугілля у вказаний період проводились територіальними квартирно-експлуатаційними відділами та частинами. У відповідності до вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель» у складі кожного з територіальних квартирно-експлуатаційних одиниць, які виступали замовниками, було створено комітети з конкурсних торгів. Комітети з конкурсних торгів здійснювали всі передбачені чинним законодавством дії, в тому числі, і моніторинг ринку щодо вивчення існуючих цін на марки вугілля, яке передбачалось закуповувати.

Про наведені обставини журналісту ОСОБА_10 повідомлялося в письмовій формі листом від 22.12.2014 року № 303/26/1119 у відповідь на журналістський запит.

З огляду на зазначене, твердження «чиновниця, яка провела закупівлю», «для того, щоб купити собі якісний будинок, потрібно купляти військовим неякісне вугілля», «чи то ще пані ОСОБА_2 сама не знає, що купила вугілля поганої якості?», висловлені у телепрограмі «Наші Гроші» під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів», є такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивач не проводила вказаних закупівель та не приймала у них участі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була призначена на посаду начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України згідно з наказом Міністерства оборони України №909 від 25.12.2013 р.

Згідно з декларацією про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012 рік ОСОБА_2 будинок, про який йде мова в сюжеті програми «Наші гроші», за адресою: м. Київ, вул. Кленова долина, 15/4 належав позивачу вже станом на 2012 рік і задекларований у даній декларації, що підтверджує наявність цього майна у власності позивача до моменту призначення її начальником Головного квартирно- експлуатаційного управління ЗСУ.

Крім того, з вказаної декларації про майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1, також належала позивачу вже станом на 2012 рік і була задекларована у декларації. Службовим чи постійним житлом із фондів Міністерства оборони України під час перебування на посаді начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України ОСОБА_2 не забезпечувалась, що підтверджується довідкою Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 09.02.2015 року № 303/4/15/141.

Автомобіль марки «Porche Cayenne» було придбано позивачем у 2012 році, про що зазначено у декларації про майно за 2012 рік, а в 2014 році даний автомобіль був проданий.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Mercedes-Benz С280» придбаний у 2008 році дочкою позивача ОСОБА_12, яка на той час вже була повнолітньою, проживала окремо, не була пов'язана з позивачем спільним побутом, зазначений автомобіль придбала за власні кошти у 2008 році, тобто до часу призначення позивача на посаду у Головному квартирно-експлуатаційному управління Збройних Сил України.

Таким чином, будинок та інше майно було придбане ОСОБА_2 до початку роботи начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України і жодний звязок між наявністю цього майна та закупівлями вугілля у 2014 році територіальними квартирно-експлуатаційними відділами (частинами, районами) відсутній.

В програмі «Наші гроші» озвучено, що «жодних декларацій (ОСОБА_2О.) про доходи не оприлюднено».

Проте, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» посада позивача ОСОБА_2 передбачає щорічне поодання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за місцем роботи (служби), але не передбачає обовязкового оприлюднення на офіційному веб-сайті відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування. Відтак, твердження про те, що декларацій не оприлюднено відповідає дійсності, оскільки таке не передбачено як обов»язкове .

В телепрограмі «Наші гроші» наведено інформацію, що Міністерство Оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, яке очолювала позивач, умисно затягнуло процедури закупівлі вугілля.

Однак, на інформаційні запити журналіста ОСОБА_10 Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України листом від 22.12.2014 року проінформувало про актуальний стан закупівлі палива для потреб Збройних Сил України, в тому числі, і надал о відповідь на питання «чому затягнули процедуру закупівлі».

Так, з вказаного листа вбачається, що закупівля вугілля квартирно-експлуатаційними органами була розпочата на підставі рішення ОСОБА_9 оборони України від 17.04.2014 року та доведено розподілом кошторисних призначень до квартирно-експлуатаційних органів 24.04.2014 року. У травні 2014 року квартирно-експлуатаційними органами було проведено засідання комітетів з конкурсних торгів та подані оголошення на проведення усіх процедур закупівель шляхом відкритих торгів. Але протягом червня-жовтня 2014 року учасниками неодноразово подавались запити та скарги щодо внесення змін у документацію конкурсних торгів. При цьому, Антимонопольним комітетом жодної процедури не відмінено. Але завершення процедур та укладання договорів на постачання котельного палива розпочалось лише наприкінці серпня 2014 року, а деякі процедури були закінчені у грудні поточного року. Всього до Антимонопольного комітету було подано 27 скарг, більшість з яких було подано ТОВ «Торговий Дім «СВІТ СР».

Згідно з листом Антимонопольного комітету України від 02.02.2015 року № 20-29/06-232-дз до цього органу оскарження протягом 2014 року надійшло 46 скарг від ТОВ «Торговий Дім «СВІТ СР», в тому числі, 5 скарг щодо оскарження процедур закупівель вугілля камяного, що проводились структурними підрозділами Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. З п'яти скарг, поданих ТОВ «Торговий Дім «СВІТ СР» щодо оскарження процедур закупівель вугілля камяного, 2 скарги залишено без розгляду, в задоволенні ще двох було відмовлено, та по одній скарзі було припинено розгляд.

Всього від різних субєктів оскарження до Антимонопольного комітету України щодо процедур закупівель вугілля кам'яного, що проводились структурними підрозділами Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України було подано 29 скарг.

Враховуючи час розгляду скарг, поданих до Антимонопольного комітету України, обєктивно торги не могли бути проведені протягом літа та початку осені 2014 року, що є однією з причин затягування у часі процедур закупівлі.

Відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 09.12.2014 року по справі № 914/4073/14 ТОВ «Торговий Дім «СВІТ СР» відмовлено в задоволенні позову до Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визнання незаконною та скасування переговорної процедури закупівлі, яка відбулася відповідно до оголошення № 180044, опублікованого у віснику державних закупівель № 109/1/1 від17.10.2014 року, що додатково підтверджує необґрунтованість скарг та позовів ТОВ «Торговий Дім «СВІТ СР», керівник якого - ОСОБА_13 давав інтервю журналісту у телепрограмі «Наші гроші».

Щодо поставки неякісного вугілля судом встановлено наступне. Згідно з актом службового розслідування від 19.02.2015 року, у період з 10 по 17 листопада 2014 року неясне вугілля отримали КЕВ м. Рівне (211 тон), КЕВ м. Тернопіль (325,42 тон), КЕВ м. Чернівці (207 тон) від постачальника ТОВ «ВП «ЗВЗ» на підставі договору, укладеного з Західним ТКЕУ 04.11.2014 року. Згідно з вимогами Інструкції про порядок прийому продукції промислово-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 року № П-7 вказаними КЕВ вугілля не прийнято та викликано уповноваженого представника відправника для здійснення заміни вугілля.

Таким чином, проблема з поставкою неякісного вугілля вирішується в передбаченому чинним законодавством порядку.

Крім того, згідно з листом військової прокуратури західного регіону України від 28.01.2015 р. № 303/23/2/275) кримінальне провадження, внесене 19.11.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 за фактом укладення між Західним ТКЕУ та ТОВ «ВП «ЗВЗ» договору від 04.11.2014 року про закупівлю за бюджетні кошти камяного вугілля за завищеними цінами на загальну суму 20,1 млн. грн., відносно службових осіб Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління за попередньою змовою із посадовими особами ТОВ «ВП «ЗВЗ» та Львівською торгово-промисловою палатою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, закрито 17.01.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку із встановленням відсутності в діях службових осіб Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, ТОВ ВП «ЗВЗ» та Львівської торгово-промислової палати складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідачами не було надано суду належних та допустимих доказів того, що інформація, розповсюджена щодо позивача у телепрограмі «Наші Гроші» під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів», є достовірною.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про інформацію», одними з основних принципів інформаційних відносин є, зокрема: гарантованість права на інформацію, відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією, свобода вираження поглядів і переконань, правомірність одержання, використання, поширення, зберігання і захисту інформації.

Крім того, ч.1 ст.5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно зі ч. 1 ст. 24 Закону України «Про інформацію», забороняється цензура, тобто будь-яка вимога, спрямована, зокрема, до журналіста, засобу масової інформації, його засновника (співзасновника), видавця, керівника, розповсюджувача, узгоджувати інформацію до її поширення або накладення заборони чи перешкоджання в будь-якій іншій формі тиражуванню або поширенню інформації.

А згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про інформацію», забороняються втручання у професійну діяльність журналістів, контроль за змістом поширюваної інформації, зокрема з метою поширення чи непоширення певної інформації, замовчування суспільно необхідної інформації, накладення заборони на висвітлення окремих тем, показ окремих осіб або поширення інформації про них, заборони критикувати суб'єкти владних повноважень, крім випадків, встановлених законом, договором між засновником (власником) і трудовим колективом, редакційним статутом.

На підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Під «висловлюваннями, які не містять фактичних даних» розуміються такі висловлювання, в яких відсутні посилання на конкретні дати, номери, цифри, місця подій та самі події.

Такий вид оціночного судження як «критика» не має свого визначення у законодавстві. У такому випадку слід звернутися до Нового тлумачного словника української мови (1998 р. в., викладачі ОСОБА_14, ОСОБА_15, рекомендовано Міністерством освіти України для студентів вищих та середніх навчальних закладів), згідно з яким термін «критика» визначається як коментар та аналіз. Це й же словник термін «коментар» розуміє як пояснення, тлумачення до якого-небудь тексту, подій, явищ, а термін «аналіз» - як розгляд чого-небудь. Щодо терміну «оцінка дій» слід зазначити, що в законодавстві також відсутнє визначення поняття «оцінка дій». ОСОБА_8 з цим, наведений вище словник термін «оцінювати» визначає як складати уявлення, робити висновок про кого-, що-небудь. Тобто, «оцінкою дій» є складання уявлення або надання висновку щодо дії певної особи або речі.

В п. 21 Постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Пленум Верховного Суду України розяснив, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_9 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_16 Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» журналіст є творчім працівником, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для засобів масової інформації. Таким чином, саме журналіст, за своєю професійною приналежністю, використовує оціночні судження.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Разом з тим, висловлені відповідачем ОСОБА_3, а також коментатором телепередачі фрази, з огляду на використані мовно-стилістичні засоби, містять фактичні дані, негативну інформацію, певний і однозначний зміст, тобто є фактичним твердженням.

З огляду на зміст вказаних висловлювань в загальному контексті програми «Наші Гроші» під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів» суд приходить до висновку, що вони вчинені відповідачами умисно, у принизливій, неетичній формі з неприхованим звинуваченням у корупції.

Таким чином, суд не розцінює фрази, які висловлені відповідачами, як критичний коментар, що був здійснений внаслідок оцінки та аналізу певних дій позивача, а відтак - не є оціночним судженням.

За наведених обставин, відповідачі, висловивши неправдиву та недостовірну інформацію, принизили соціальну та суспільну оцінку позивача у сприйнятті громадян України, викликали недовіру зі сторони керівництва позивача, що призвело до проведення відносно неї службового розслідування, а тому вимоги позивача про визнання вказаної інформації недостовірною підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні). При спростуванні відомостей по радіо чи телебаченню суд може вказати органу масової інформації, щоб резолютивна частина судового рішення була зачитана диктором у тій самій передачі або циклі передач і в той самий час - не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зважаючи на образливу форму подачі відповідачами своєї суб'єктивної думки та недостовірної інформації, що стосується ОСОБА_17, і порушення внаслідок цього особистих немайнових прав та ділової репутації позивача, обраний останньою спосіб захисту свого немайнового права шляхом зобов'язання ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ» в особі ведучого програми «Наші Гроші» ОСОБА_3 здійснити спростування недостовірної інформації про ОСОБА_2 не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили в наступному за цим ефірі передачі «Наші Гроші» на телеканалі «Західної інформаційної корпорації» (ZIK) є обґрунтованим та вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про інформацію» та абз. 5 п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Разом з тим, ч. 2 ст. 31 Закону України «Про інформацію» визначено, що суб'єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що підстави для задоволення позову у частині вимог про стягнення моральної шкоди відсутні.

Не вбачається, також, підстав для задоволення вимог позивача щодо заборони повторних показів або відтворення, передачі третім особам права на відтворення аудіовізуального твору - програми «Наші гроші», що вийшла в ефір на телеканалі ZIK (ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ») 20.01.2015 року, в частинах, що стосується ОСОБА_2, або взаємозв'язку між закупівлями вугілля для потреб Міністерства оборони України та майном ОСОБА_2, а також зобов'язання ТОВ «Західна інформаційна корпорація», ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ», ОСОБА_3 вилучити дану телепрограму з мережі інтернет, оскільки наведені вимоги не відповідають способам захисту особистих немайнових прав фізичної особи, визначеним чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ст. 85 ЦПК України, п. 5 додатка до постанови Кабінету ОСОБА_9 України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» та розяснень п. 46 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» сторонам та їхнім представникам, на користь яких ухвалено судове рішення, компенсуються фактичні витрати, пов'язані із прибуттям до суду, в тому числі з переїздом до іншого населеного пункту, за наявності підтвердних документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір в загальному розмірі 487,20 грн. (за вимоги немайнового характеру та вимоги про відшкодування моральної шкоди).

За публікацію оголошення в пресі про виклик до суду відповідача ОСОБА_3 позивачем сплачено 630 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Крім того, наявними в матеріалах справи проїзними документами підтверджується факт сплати представником позивача ОСОБА_4 вартості проїзду з м. Києва до м. Львова та у зворотньому напрямку в залізничному вагоні другого класу на загальну суму 4 926,22 грн.

За наведених обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (50% вимог немайнового характеру) в загальному розмірі 2 899,91 грн., а саме: 121,80 грн. судового збору (за вимоги немайнового характеру), 2 463,11 грн. витрат, пов'язаних із прибуттям представника до суду, та 315,00 грн. витрат на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача, що становить 966 грн.63 коп. з кожного із відповідачів.

На підставі ст.ст. 32, 34, 55, 68, 129 Конституції України, ст.ст. 23, 91, 94, 277, 280, 297, 299, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 24, 30 Закону України «Про інформацію», ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 85, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі «Наші гроші» на телеканалі ZIK (ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ») 20.01.2015 року о 22:35 год. і розміщену в мережі інтернет за адресою http://zik.ua/tv/project/groshi/20.01.2015/ під назвою «Міноборони скасувало літні закупівлі вугілля, щоб купити його дорожче у терористів» та за адресою http://youtu.be/9-t ТК04 tI під назвою «Наші гроші №60. Міноборони: про вугілля, війну та будинок за мільйон доларів (2015.01.20)» наступного змісту:

«ОСОБА_4 часом, чиновниия, яка провела закупівлю, оселилась в будинку вартістю мільйон доларів»;

«Ось у цьому будинку на вулиці Пулюя свого часу військовим видавали квартири. Тут отримала житло і ОСОБА_2»;

«Невеличкий будиночок, всього три поверхи і вартує всього 850 тис. доларів… Оця наприклад машинка записана на дочку ОСОБА_2»;

«Машини самої пані ОСОБА_2 на вулиці немає. Не кидає вона свій ОСОБА_8 просто неба»;

«...тож ми так і не дізнались, чому затягнули процедуру закупівлі. І звідки у держслужбовців гроші на такі будинки і машини»;

«..для того, щоб купити собі якісний будинок потрібно купляти військовим неякісне вугілля»;

«..керівник управління, ОСОБА_2, чомусь не захотіла нам розповідати про якість пального. Натомість відписала, що поставки не припиняються»;

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» здійснити спростування недостовірної інформації про ОСОБА_2 не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили в ефірі передачі «Наші Гроші» на телеканалі «Західної інформаційної корпорації» (ZIK) Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Міст ТБ» (юридична адреса: 79066, Україна, м. Львів, вул. Сихівська, 8, ) наступного змісту:

«20 січня 2015 року о 22:35 год. в телепередачі «Наші гроші» було продемонстровано сюжети про закупівлі камяного вугілля для потреб Міністерства оборони України на опалювальний сезон 2014-2015 років та у зв'язку з цим оприлюднено негативну інформацію про ОСОБА_2. Суд визнав недостовірною інформацію про ОСОБА_2, озвучену в програмі від 20.01.2015 року наступними фразами:

«ОСОБА_4 часом, чиновниия, яка провела закупівлю, оселилась в будинку вартістю мільйон доларів»;

«Ось у цьому будинку на вулиці Пулюя свого часу військовим видавали квартири. Тут отримала житло і ОСОБА_2»;

«Невеличкий будиночок, всього три поверхи і вартує всього 850 тис. доларів… Оця наприклад машинка записана на дочку ОСОБА_2»;

«Машини самої пані ОСОБА_2 на вулиці немає. Не кидає вона свій ОСОБА_8 просто неба»;

«...тож ми так і не дізнались, чому затягнули процедуру закупівлі. І звідки у держслужбовців гроші на такі будинки і машини»;

«..для того, щоб купити собі якісний будинок потрібно купляти військовим неякісне вугілля»;

«..керівник управління, ОСОБА_2, чомусь не захотіла нам розповідати про якість пального. Натомість відписала, що поставки не припиняються»;

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація», Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Міст ТБ», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 966 грн.63 коп. з кожного.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча: