АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, боржник: ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, -

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м.Києва із скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві. В судовому засіданні 02.02.2015 р. представником заявника - ОСОБА_3 було заявлено клопотання про залишення скарги без розгляду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, боржник: ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Унікальний номер справи: 758/10127/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4163/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Вважає, що залишаючи скаргу без розгляду, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що представник скаржника - ОСОБА_3 була в схвильованому стані через хворобу трьох своїх дітей.

Посилається, що заявлене представником клопотання повністю суперечить його інтересам, тому просить суд не приймати відмову представника, оскільки апелянт як і раніше наполягає на визнанні бездіяльності державного виконавця неправомірною.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що скаржник звертався до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, що була подана його представником ОСОБА_3, з долученою довіреністю ОСОБА_1, якою він уповноважує ОСОБА_3 бути його представником в усіх судових органах України всіх інстанцій (а.с. 47).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлене представником заявника клопотання про залишення скарги останнього без розгляду, є його процесуальним правом на вільне розпорядження предметом спору, згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України, а тому обмеженим бути не може, зв'язку з чим скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, боржник: ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідно до відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Крім того, розглядаючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованості дій суду, який не звернув увагу на емоційний стан його представника через хворобу трьох її дітей, колегія суддів вважає їх неповажними та не доведеними належними доказами.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Згідно ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначається статтями 248-250 Цивільного кодексу України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви або усної заяви, зробленої у судовому засіданні.

З наявної в матеріалах справи довіреності вбачається, що ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_3 бути його представником в усіх судових органах України всіх інстанцій, зокрема, з правом повної або часткової відмови від позовних вимог (а.с. 191).

Також вбачається, що строк дії вказаної довіреності до 17.09.2016 р., вона є чинною, не відкликаною, що підтверджено повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 30.01.2015 р. (а.с. 192), з письмовою заявою про припинення або обмеження повноважень представника за довіреністю, або з усною заявою, зробленою у судовому засіданні, ОСОБА_1 також не звертався.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що станом на день розгляду справи судом першої інстанції повноваження представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 дозволяли їй звернутися з заявою про залишення скарги без розгляду. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 діяла всупереч волі її довірителя, суду першої інстанції не надано, як не надано їх і під час апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для залишення скарги без розгляду.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: