Справа № 682/2082/15-ц
Провадження № 2/682/742/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

при секретарі Захарчук С.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що проживає сам, близьких родичів не має. Є власником квартири АДРЕСА_1, яка перейшла до нього у власність після смерті матері. Позивач вказує на те, що його знайомий ОСОБА_6 допомагав в переоформлені спадщини, в звязку з чим між позивачем та ОСОБА_6 встановилися довірливі відносини. Коли документи на квартиру були оформлені, в подальшому, від ОСОБА_6 надійшла пропозиція придбати дану квартиру, на що позивач погодився. ОСОБА_3 стверджує, що оцінку квартири замовляв ОСОБА_6, і саме він повідомив позивача про те, що квартиру оцінено в 15 тисяч гривень.

За два дні до укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_6 приходив додому до ОСОБА_3, вони разом розпивали спиртні напої. Позивач ОСОБА_3 наполягає на тому, що не знав про дійсну вартість квартири, ОСОБА_6 обманув його, повідомивши що вартість квартири в розмірі 15 тисяч гривень, за декілька днів до укладення договору навмисне його напоїв, щоб він не міг розуміти, що відбувається. Прийшовши до нотаріуса позивач нічого не розумів, текст договору не читав, оскільки без окулярів погано бачить, підписав текст договору купівлі-продажу з дочкою ОСОБА_6 відповідачкою ОСОБА_4 На запитання нотаріуса чи дійсно він має намір продати квартиру за 15 тисяч гривень і чи з ним розрахувалися, позивач погодився на таку ціну. ОСОБА_3 вказує на те, що його умисно було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо ціни квартири, оскільки як згодом стало відомо позивачу квартиру було оцінено в 54240 гривень. Позивач звертався до відповідачки з вимогою розірвати договір та сплатити йому дійсну вартість квартири, проте, йому було відмовлено, а тому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири та повернути все у попередній стан.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав, просять суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зокрема, відповідачка дала пояснення, що про все домовлявся її батько ОСОБА_6, а вона лише була в нотаріуса та підписувала договір купівлі-продажу, грошових коштів ОСОБА_3 не передавала. Стверджує про те, що в нотаріальній конторі їм розяснювали права, норми закону та зачитували оцінку квартири, на що позивач на все погоджувався. Вважають вимоги позивача безпідставними та просять в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа державний нотаріус Славутської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, давши пояснення, що ОСОБА_3 без присутності інших осіб звернувся до неї на початку 2014 року для отримання консультацій, маючи намір продати квартиру, яка належала його матері. Нотаріусом було прояснено про необхідність оформлення спадщини після смерті матері, після чого можна буде продати квартиру. Позивач повторно звернувся до нотаріуса 07 серпня 2014 року, надавши всі необхідні документи, і того ж дня отримав свідоцтво про право на спадщину. Пізніше, ОСОБА_3 та чоловік, який назвався батьком покупця, звернулися до нотаріуса та отримали консультацію з приводу необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу квартири. 24 вересня 2014 року нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачкою з дотриманням вимог чинного законодавства, крім того, нотаріусом неодноразово перепитувалися умови договору, особливо продажна вартість, але сторони договору ніяких заперечень не мали. Сторони ознайомлювалися зі змістом договору купівлі-продажу, проте, ніяких заперечень від них не надходило.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 24 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Відповідно до п.1 Договору, продаж квартири було вчинено за 15000 гривень. Відповідно до п.2 Договору, за відомостями, які містяться в звіті про оцінку нерухомого майна, вартість квартири оцінено в 54240 гривень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику розгляду справ про визнання угод недійсними» при вирішенні питання про визнання угоди недійсною судові необхідно враховувати таке: недійсність угоди може бути підтверджена будь-якими з передбачених ЦПК засобами доказування, якщо інше не передбачено законом. Однак ціна та інші істотні умови угоди, укладеної в простій письмовій чи нотаріальній формі, не можуть бути встановленими на підставі показань свідків, крім випадків кримінально караних діянь.

З наданих пояснень сторін та доказів, досліджених у судовому засіданні, обставин того, що позивач ОСОБА_3 укладав 24 вересня 2014 року договір купівлі-продажу квартири будучи обманутим, введеним в оману чи внаслідок помилки, не встановлено.

Показання свідка ОСОБА_6, який у судовому засіданні підтвердив факт домовленості про продаж квартири за 15 тисяч гривень, повністю узгоджуються з матеріали справи.

В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_7 не наполягав на виклику у судове засідання та допиту в якості свідка експерта, який складав звіт про оцінку вартості квартири, з метою зясування обставин проведення оцінки.

Посилання позивача та його представника, в обґрунтування своїх вимог, на те, що ОСОБА_3 має похилий вік, не має близьких родичів, має поганий зір, суд не приймає до уваги, оскільки лише зазначення вказаних фактів, без підтвердження належними доказами цих обставин та їх доведення, обґрунтування їх впливу на позивача ОСОБА_3 під час укладення договору купівлі-продажу квартири на невигідних для себе умовах, суду не було надано.

Зокрема, за змістом договору купівлі-продажу квартири сторони своїми підписами в договорі підтвердили, що були ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, перебували в здоровому розумі, ясній памяті та діяли добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору.

Крім того, зміст договору купівлі-продажу, який був підписаний сторонами, містить відомості про вартість квартири 54240 гривень, яка була визначена у звіті про оцінку нерухомого майна для відчуження станом на 15 вересня 2014 року субєктом оціночної діяльності ТОВ «Славута-експерт».

Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Фактично, судом не було встановлено фактів обману позивача стороною правочину відповідачкою ОСОБА_4, що сторонами у судовому засіданні в ході давання пояснень не заперечувалося.

Пояснення відповідачки, нотаріуса та свідка повністю узгоджуються з матеріали справи, а тому з огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири задоволеними бути не можуть, оскільки не були підтверджені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 57-60 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Мацюк Ю. І.