У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання батьківства, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання батьківства, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 1990 року по березень 1992 року його мати ОСОБА_6 перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_5. Наприкінці 1991 року його мати завагітніла, а через деякий час після цього припинила фактичні подружні стосунки з ОСОБА_5. Він народився від цивільного шлюбу матері з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про його батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 125 Сімейного Кодексу України, та батьком вказано - ОСОБА_5

Оскільки ОСОБА_5 не визнає його своїм сином та мати позивача не зверталася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення батьківства, позивач просив визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни в актовий запис № 2162 від 16 вересня 1992 року, зазначивши в графі «батько» прізвище - «ОСОБА_5» замість «ОСОБА_5».

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпроптеровська від 18 вересня 2014 року, позов задоволено. Визнано ОСОБА_5 батьком ОСОБА_4 Внесено зміни в актовий запис у Красногвардійському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 2162 від 16 вересня 1992 року, зазначивши в графі «батько» прізвище - «ОСОБА_5» замість «ОСОБА_5». Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. та вартість проведеної судової медичної молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 4240 грн. 92 коп., а всього 4355 грн. 62 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку щодо недоведеності позовних вимог.

Так, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не було надано до суду належних доказів, які б з достовірністю підтверджували, в розумінні ст. 53 КпШС України, факт спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю позивача і відповідача до народження дитини, або спільного виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова