Номер провадження: 22-ц/785/9574/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 26 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання, визнання майна обєктом спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив встановити факт його сумісного проживання з ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 29.10.1997р. по грудень 2012р. та визнати обєктом спільного сумісного майна ? частину квартири АДРЕСА_1.

18.08.2015р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Ухвалою суду від 26.08.2015р. у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру- залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду у вищевказаній частині скасувати та поставити нову ухвалу, якою застосувати заходи забезпечення позову та накласти арешт на квартиру, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів щодо можливого ухилення від виконання зобовязань відповідачем у разі задоволення вимог позову, що відсутні дані про те, що зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_3

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням

відповідних заходів.

Проте цим вимогам ухвала суду не відповідає.

У заяві про забезпечення позову представник позивача зазначав, що 15.08.2015р. позивачем добровільно було виконано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2014р. про вселення відповідачки до вказаної квартири.

17.08.2015р. ОСОБА_3, посилаючись на грошові проблеми, повідомила позивача, що у неї є покупець на спірну квартиру і вона має намір її продати.

Він, позивач, вважав, що відповідачка може реалізувати квартиру, частина якої є предметом спору, й саме це може утруднити чи зробить неможливим виконати рішення суду.

До апеляційної скарги представник позивача додав копію договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 08.05.1998р. та реєстру прав власності на нерухоме майно з яких убачається, що власником спірної квартири є ОСОБА_3

Проте у порушення вимог ст. ст.10, 212 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, вищевикладені обставини не зясував і відповіді їм в ухвалі не надав, не розяснив позивачу його права та обовязки, не попередив його про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій й передчасно виніс оскаржувану ухвалу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду в оскаржуваній частині постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами п.3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона у цій частині підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні заяви представники позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову скасувати і передати питання в цій частині на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

ОСОБА_6

ОСОБА_7