Провадження № 2/263/3888/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Житловобудівельний кооператив «Салют», про визнання права власності на 1/2 квартири, -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Житловобудівельний кооператив «Салют» про визнання права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м., жилою площею 43,0 кв.м. за ОСОБА_1. В обґрунтування позову зазначено наступне.

В 1972 року її чоловіку ОСОБА_4, були виділена кооперативна квартира АДРЕСА_2, до складу сім'ї входили позивач, як дружина та син ОСОБА_3. Пайовий внесок було виплачено у повному обсязі. 29.03.2005 року ОСОБА_4 помер. Після смерті відкрилась спадщина в склад якої входила частина вказаної квартири. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 були діти, відповідачі по справі. У звязку з тим, що шлюб між ними в 1996 році було розірвано, вона у права спадкування вступити не могла. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21.08.2006 року за відповідачами по справі визнано право власності в рівних частинах в порядку спадкування на ? частину квартири в будинку №53 по вул. 50 років СРСР в м. Маріуполі, яка зареєстрована у БТІ. Інша ? частина квартири належить ОСОБА_1 як спільна сумісна власність подружжя. У звязку з тим, що пайові внески за квартиру вносились спільно подружжям, тобто майно нажите за час шлюбу є спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. У разі розділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, у звязку з чим звернулась до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, надала заяву у якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, надала заяву у якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Житловобудівельний кооператив «Салют» у судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 30.06.1979 року на підставі контрольного талону до ордеру №3166 виданого виконавчим комітетом Жданівської міської ради депутатів трудящих отримано трьохкімнатну кооперативну квартиру №37 у будинку №53 м. Маріуполя в житлово-будівельному кооперативі «Салют». До складу сімї входили: ОСОБА_1 дружина та ОСОБА_3 син.

В 1987 році вартість спірної квартири виплачена повністю, відповідно довідки виданої ЖБК «Салют» 20.02.2006 року на ім'я позивача.

За відомостями паспорту позивача ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі №37 у будинку №53 м. Маріуполя з 28.11.1972 року.

Відповідно до наданого статуту, зареєстрованого 15.02.2007 року, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Салют -17" є правонаступником ОСББ "Салют", яке було створено шляхом реорганізації ЖБК "Салют", про що зазначено у п1.1 статуту.

29 березня 2005 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № 1-НО № 074376, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції 12.12.2005 року.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2006 року, яке набрало законної сили 31.08.2006 року, за ОСОБА_2, ОСОБА_6 визнано право власності в рівних частках в порядку спадкоємства на ? частку квартири АДРЕСА_3 в ЖБК «Салют», після смерті ОСОБА_4, померлого 29 березня 2005 року. Рішення суду набрало законної сили 31.08.2006 року. У рішенні суду зазначено, що судом встановлено, що ОСОБА_4 розірвав шлюб з ОСОБА_1 у 1996 році та батькі позивачів, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_7, у 1987 році погасили повну вартість квартири.

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ від 04.10.2007 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_4 в частині ? є ОСОБА_6 та в частині ? ОСОБА_2.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про власність» від 1991 року, який діяв до вступу в законну силу ЦК України від 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України від 2003 року право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ст. 384 ЦК України від 2003 року в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено домовленістю між ними.

Отже, ОСОБА_4 за життя набув право власності на вказану квартиру, а його дружина, із якою він перебував у шлюбі до 1996 році та у 1987 році з якою повністю погасили повну вартість квартири, як встановлено рішенням суду від 21.08.2006 року, на підставі ст. 60 СК України також набула право власності на 1/2 частку зазначеної квартири.

Виходячи з наведеного, частину спірної квартири, яку ОСОБА_4 набув за життя успадкували його діти відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 по ? кожний.

Прийнявши до уваги визнання позову відповідачами, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

На підставі викладено, керуючись ст. 8, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Житловобудівельний кооператив «Салют» про визнання права власності на 1/2 квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5 загальною площею 63,1 кв.м.,жилою площею 43,0 кв.м.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко