Справа № 461/2147/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/6631/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2015 року у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

У лютому 2015 року фермерське господарство «ОСОБА_2В.» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України, головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у користь фермерського господарства 1000000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями посадових осіб головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській областіпри розгляді його заяви про злочин за вих..№71 від 13.02.2013 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у зв»язку з порушенням посадовими особами головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку оформлення процесуальних рішень за наслідками його звернення із заявою про вчинений злочин за вих.№71 від 13.02.2013 року, він був позбавлений прав, гарантованих йому ст.40 Конституції України та ст.ст.55, 56 КПК України.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13.08.2015 року в задоволенні вказаного позову фермерського господарства «ОСОБА_2В.» відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням принципу законності та верховенства права, норм Конституції України та вимог закону, без оцінки доказів та без всебічного, повного та обєктивного розгляду справи. На думку апелянта, суд повинен був встановити, чи порушене право фермерського господарства такими діями (бездіяльністю) посадових осіб головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та чи підлягає воно захисту в обраний ним спосіб.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.90-92), а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач свою вимогу про відшкодування моральної шкоди пов»язує із діями (бездіяльністю) посадових осіб головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській областіпо розгляду його заяви про вчинення злочину від 13.02.2013 року, які вважає неправомірними.

У відповідності до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч.5 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

У відповідності до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування або прокуратури, відшкодовується на загальних підставах.

За загальною нормою ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, з аналізу зазначених вище норм матеріального закону вбачається, що у справі про відшкодування моральної шкоди, яка розглядається судом в порядку цивільного судочинства, на підтвердження факту неправомірності (незаконності) дій, рішень та/або бездіяльності посадових осіб правоохоронних органів, визначених частиною шостою статті 1176 ЦК України, особа, яка вважає, що такими діями (рішеннями) та/або бездіяльністю їй завдано шкоди, повинна надати, зокрема, судове рішення про визнання таких дій (рішень) та/або бездіяльності незаконними, оскільки загальним судам цивільної юрисдикції такі справи непідвідомчі, а підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи те, що позивач не надав відповідного судового рішення про визнання описаних в позовній заяві дій (рішень) та/або бездіяльності відповідача неправомірними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди у зв»язку з недоведеністю та безпідставністю.

При цьому, відмова позивачеві у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди у даній справі не позбавляє його права на звернення до суду з позовом про відшкодування такої шкоди у випадку визнання дій (рішень) та/або бездіяльності відповідача неправомірними у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив справу, не допустивши порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_2В.» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_3