Справа № 380/1913/14 Головуючий у І інстанції Косович Т.П.
Провадження № 22-ц/780/1892/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 47 10.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Антоненко В.І., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

у листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що з 1976 року по 12.12.2000 року він перебував із відповідачем у шлюбі, під час якого у 1996 році почали будівництво будинку АДРЕСА_1 Київської області і закінчили у 1998 році.

З 1998 року позивач у будинку був зареєстрований.

Позивач дізнався про те, що на підставі рішення Горошківської сільської ради Тетіївсього району Київської області від 25.10.2007 року за відповідачем одноособово визнано право власності на вказаний будинок.

Про вказані обставини йому стало відомо під час розгляду у 2014 році справи за позовом ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 Київської області.

Оскільки позивач вважає себе співвласником цього будинку тому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного майна.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 02.02.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати в з'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду, який застосований судом за заявою відповідача. Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 1976 року, який розірваний на підставі рішення суду у 1996 році.

Свідоцтво про розірвання шлюбу видано у 12.12.2000 року.

Таким чином відповідно до ст. 44 КпШС України датою розірвання шлюбу вважається час видачі свідоцтва про розірвання шлубу.

З пояснень сторін, показів свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 вбачається, що у період з 1994-1996 рік тобто у період перебування сторін у шлюбі розпочато будівництво спірного будинку.

Таким чином відповідно до ст. 60 СК України спірний будинок перебуває у спільній сумісній власності сторін у невизначених частках.

Також встановлено, що за адресою реєстрації у будинку АДРЕСА_1 Київської області позивач не проживав з 2006 року, а проживав по АДРЕСА_2 цього ж населенного пункту.

Свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 Київської області видане відповідачу 31.03.2008 року на підставі рішення Горошківської сільської ради Тетіївсього району Київської області від 25.10.2007 року.

Згідно ст. 72 СК України позовна давність про поділ майна подружжя після розірвання шлюбу обчислюється трирічним строком від дня, коли дин із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність застосовується тривалістю у 3 роки. Обгрунтовуючи вимоги позивач посилається на те, що будинок будівництвом закінчений у 1998 році, що позивач свідомо не реєструвала будинок усвідомлюючи, що його колись прийдеться ділити.

З цього часу у позивача виникло право поділу не зданого в експлуатацію будинку у натурі. Також з цього часу у позивача виникло право реєстрації будинку з моменту закінчення його будівництва. І з цього часу, знаючи позицію відповідача, яка майно не хотіла ділити, якби позивач цікавився про свої права, він міг дізнатися про порушення свого права.

Будинок зареєстрований відповідачем аж у 2008 році.

З 1998 року по 2008 рік позивач не цікавився про свої права щодо будинку, не цікавився і з 2008 року по день звернення до суду в листопаді 2014 року, хоча весь цей час міг дізнатися про порушення свого права і пред'явити позов про поділ майна подружжя, що спростовує доводи апеляційної скарги, щодо строків звернення до суду в цій частині.

За таких обставин рішення суду про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності постановлено з додержанням норм матеріального права.

Судом встановлено, що майно є спільним сумісним, проте доводи апеляційної скаги в цій частині правового значення для вирішення справи не мають, оскільки відмова у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності є самостійною підставою для прийняття такого рішення.

В іншій частині доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки не містять підстав для скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді