Провадження №2/0202/1172/2015
03 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Чумак В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування поданої заяви позивачі зазначили, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом міської Ради народних депутатів, 15 грудня 1997 року, позивачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1. Крім них, в квартирі зареєстрований ОСОБА_3, який фактично не проживає з ними та не оплачує комунальні послуги. Наголошує, що житлово-комунальні послуги сплачуються тільки позивачами, відповідач до житла не з'являється, фінансово не допомагає, його особистих речей в квартирі не має, що змушує позивачів нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг.
В судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просять ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом міської Ради народних депутатів, 15 грудня 1997 року, є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1. Крім ОСОБА_1, ОСОБА_2 в даній квартирі, зареєстрований відповідач ОСОБА_3, що підтверджується довідкою від 18.12.2014 року №4219, виданою комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 49.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно акту від 27 листопада 2014 року, складеного власниками квартири, свідками та начальником комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 49, ОСОБА_3 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з літа 2013 року.
Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає за адресою: АДРЕСА_1, без поважних причин понад один рік.
Оскільки реєстрація відповідача в даному жилому приміщенні чинить перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні власністю, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,169,212,213,214,215,218,224,294 ЦПК України, ст.ст.150,155 ЖК України, 379,382,383,391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда