Справа № 450/958/15 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/7299/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_2,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3;

ОСОБА_4 представника ПАТ „УкрСиббанк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 і ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області про визнання правочину удаваним, визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, у якому просив: 1) визнати договір доручення, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, удаваним, як такий, що приховує договір купівлі - продажу автомобіля „DAEWOO - Lanos D4LM500, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (в подальшому „спірний автомобіль), укладений 20.06. 2008 року між ОСОБА_5 (як продавцем) та ОСОБА_3 (як покупцем); 2) визнати за ОСОБА_3 право власності на спірний автомобіль; 3) зобовязати ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області зняти арешт зі спірного автомобіля.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що спірний автомобіль належав на праві власності ОСОБА_5 і 20.06.2008 року останній по договору купівлі-продажу продав його позивачу за 6 500 доларів США, про що свідчить письмова розписка ОСОБА_5 від 20.06.2008 року, згідно якої згаданим відповідачем було отримано від позивача 6 500 доларів США, а відповідачем 20.06.2008 року була видана позивачеві ОСОБА_6, згідно якої ОСОБА_5 уповноважує ОСОБА_3 або ОСОБА_7 бути його представниками при продажі, обміні, передачі в оренду та укладенні інших договорів, а також на період дії цієї довіреності керувати цим автомобілем. За вказаних вище обставин позивач договір доручення, на підставі якого було видано ОСОБА_6, вважає удаваним правочином, а тому вважає, що до відносин, що виникли між сторонами, слід застосувати норми закону, що регулюють договір купівлі-продажу.

Постановою державного виконавця від 26.09.2014 року відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 2/463/1059/14, виданого 04.09.2014 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк (в подальшому „Банк), 1 647 457 грн. 88 коп., а постановою від 13.11.2014 року оголошено розшук спірного автомобіля, як майна ОСОБА_5

Арешт спірного автомобіля позивач вважає незаконним, оскільки право стягувача на задоволення його вимог боржником за рахунок майна останнього є похідним від права власності боржника на вказане майно, а тому при переході права власності на спірний автомобіль від відповідача до позивача на підставі договору купівлі-продажу вказаний транспортний засіб набув нового власника, який вправі в повній мірі здійснювати всі передбачені законом дії з приводу володіння, користування і розпорядження своїм майном (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано договір доручення укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, на підставі якого 20.06.2008 року було видано ОСОБА_6, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 2070, удаваним та таким, що приховує правочин купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений 20.06.2008 року між ОСОБА_5 (як продавцем) та ОСОБА_3 (як покупцем).

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спірний автомобіль.

Зобовязано ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області зняти арешт зі спірного автомобіля.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 28-30).

Дане рішення оскаржив Банк.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на порушення норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що договір доручення, на підставі якого було видано ОСОБА_6 від 20.06.2008 року, є удаваним, оскільки розписка, яку видав ОСОБА_5 ОСОБА_3, є нікчемним правочином і не може бути правовим оформленням переходу права власності на спірний автомобіль, так само, як і згадана ОСОБА_6.

Звертає увагу на те, що письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, а також на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 зняв спірний автомобіль з обліку, а відтак і досі вважається його власником (а.с. 42-44).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що договір доручення, на підставі якого було видано ОСОБА_6 від 20.06.2008 року, є удаваним правочином в розумінні ч.1 ст. 235 ЦК України, оскільки розпискою продавця спірного автомобіля ОСОБА_5 стверджується, що насправді між останнім та позивачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу згаданого автомобіля.

Однак, вище наведені висновки суду невідповідають обставинам справи, а також нормам матеріального права, виходячи з наступного.

.

Пунктом 3 ч.1 ст. 208 ЦК України встановлено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищують у двадцять і більше разв розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (340 грн.), крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі, ч. 1 ст. 206 ЦК України що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Системний аналіз вище наведених норм матеріального права свідчить про те, договір купівлі-продажу автомобіля повинен вчинятись у письмовій формі і, крім цього, укладення такого договору тягне за собою сплату до бюджету та відповідних державних фондів певних платежів.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, довіреність (яка, у відповідності до ч.3 ст. 244 ЦК України, є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами) не може бути визнана правочином, згідно якого ОСОБА_5 (як власник спірного автомобіля) продав спірний автомобіль ОСОБА_3 за 6 500 доларів США.

Крім цього, письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388.

Цим же Порядком ... передбачено також і те, що перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ і, відповідно, перереєстрований в ДАІ.

За вище наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3 і 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: