Справа № 344/341/15-ц
Провадження № 2/344/1749/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1063153,12 грн., стягнення судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти позову.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з договором кредиту № 0 від 09.01.2007 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» надав ОСОБА_4 грошову кошти в сумі 55000 доларів США з розрахунку 12.3 % річних з кінцевим строком повернення до 08.01.2014 року (а.с.6-15).

Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань за вказаним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 0/1-П від 09.01.2007 року (а.с.19-20) .

Згідно п.1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених вказаним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях (а.с.30-31).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач 1 належним чином не виконував умови договору, та станом на 13.10.2014 року заборгованість по кредиту становить 1063153,12 грн., а саме: 514866,24 грн. заборгованість по тілу кредиту; 548286,89 грн. заборгованість за відсотками (а.с.26-32).

Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Відповідачами надано щодо вимог до відповідача 1 до заперечення і часткове визнання позову, розрахунок боргу з врахуванням строку позовної давності, що не спростоване представником позивача та заперечення про відмову у позові до відповідача 2 поручителя.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту сплати останнього платежу. Відповідачем пропущено строки позовної давності щодо заборгованості по платежах за період до 14 січня 2012 року, так як з позовом позивач звернувся лише в 14 січня 2015 року.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Саме таку правову позицію висловлено у справі № 6-116-цс 13 постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 року.

Позовна давність не збільшувалася по кредитних зобовязаннях.

Також в поданому до суду запереченні представник відповідачів звертає увагу суду на те, що згідно кредитного договору кінцевою датою повернення кредиту вказано 08.01.2014 року (п.1.2.1).

З позовною заявою позивач до суду звернувся 15.01.2015 року, при цьому не надавши жодних доказів письмового звернення до відповідача 2, як до поручителя, із вимогою погасити заборгованість за кредитом в шести місячний строк після закінчення строку кредитних зобовязань до 08.07.2014 року. А тому в задоволенні позовних вимог до поручителя 2 слід відмовити.

При цьому, слід також зазначити що згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, слід частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»: стягнути з ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «Дельта Банк», м.Київ, вул.. Щорса, 36 Б, , заборгованість за кредитним договором №0 від 09.01.2007 року в розмірі 404869 грн. 65 коп. (чотириста чотири тисячі вісімсот шістдесят девять гривень 65 копійок), з яких 211978,93 грн заборгованість по тілу кредиту та 192890,72 грн заборгованість по несплачених відсотках та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «Дельта Банк», м.Київ, вул.. Щорса, 36 Б, , заборгованість за кредитним договором №0 від 09.01.2007 року в розмірі 404869 грн. 65 коп. (чотириста чотири тисячі вісімсот шістдесят девять гривень 65 копійок), з яких 211978,93 грн заборгованість по тілу кредиту та 192890,72 грн заборгованість по несплачених відсотках.

Стягнути з ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «Дельта Банк», м.Київ, вул.. Щорса, 36 Б, , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2015 року.

Суддя Польська М.В.