Справа №642/49/15
№2/642/411/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року суд Ленінського району м.Харкова в складі:

головуючого судді - Клименко О.І.

при секретарі - Шаповал Д.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дзержинського районного суду м.Харкова, третя особа: суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвир Діана Миколаївна про визнання незаконними дії та бездіяльність державних органів, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просять визнати незаконними дії та бездіяльність Дзержинського районного суду м. Харкова по діям, а також в частині не надіслання на її адресу певних документів, а саме: ухвалу про відкриття провадження по справі, зареєстровану в Єдиному державному реєстрі судових рішень, супровідний лист суду, докази винуватості, докази її мешкання,інформацію про день та час наступного засідання. Зобовязати відповідача Дзержинський районний суд м. Харкова надіслати на її адресу документи: ухвалу про відкриття провадження по справі, зареєстровану в Єдиному державному реєстрі судових рішень, супровідний лист суду, докази винуватості, докази її мешкання та інші документи,які знаходяться у справі, крім позовної заяви, ухвалу про скасування судового наказу та довіреність, інформацію про день та час наступного засідання у встановленому законом порядку ( рекомендованим листом). Свою вимогу позивачі обґрунтували тим, що 21.11.2013 року рекомендованим листом нею,ОСОБА_1 було отримано лист з Дзержинського районного суду м. Харкова з копією судового наказу по справі № 638/15409/13 від 25.10.2013 року за підписом судді Дзержинського райсуду м. Харкова Цвір О.М.. 29.11.2013 року нею, ОСОБА_1 було подано заяву про скасування вказаного судового наказу. 22.01.2013 року нею було отримано копію ухвали суду про скасування зазначеного судового наказу від 20.01.2014 року за підписом судді Дзержинського райсуду м. Харкова Григорьєвої. Після цього 13.10.2014 р. вона отримала лист з Дзержинського райсуду м. Харкова з певним пакетом документів, а саме в ньому знаходились: повістка про виклик до суду,яка була оформлена неналежним чином,позовна заява з підписом без печаті, ухвала Дзержинського райсуду м. Харкова від 20.1.2014 року про скасування судового наказу, лист паперу з назвою « Відомості про нарахування та оплату за теплову енергію з урахуванням періоду платежу»,довіреність та клопотання. При цьому супровідний лист був відсутній. В позовній заяві,яку вона отримала було зазначено, що Дзержинський райсуд м. Харкова відмовив КП « Харківські теплові мережі» в видачі судового наказу про стягнення заборгованості з боржників, у звязку з тим, що боржники по вказаній адресі не зареєстровані. Та зазначено: стягнути солідарно з боржників, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП « ХТМ заборгованість в розмірі 811 грн.40 коп. та суму судового збору, при цьому зазначено, що боржники мешкають за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободі,35 а кв. 61.. Однак, Дзержинський районний суд м.Харкова не повідомив їх про відкриття чи відмову в відкритті провадження по даній справі, що суперечить нормам ст.ст.122 ЦПК України. Після чого, нею, ОСОБА_1 на адресу суду було подано певний ряд інформаційних запитів, які стосувались даних питань,заперечення на позовну заяву. Але до теперішнього часу відповіді від Дзержинського райсуду м.Харкова по зданим запитам нею отримано не було. У звязку з чим вона вбачає в діях Дзержинського райсуду м.Харкова бездіяльність.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з»явились, однак надали до суду заяву в якій просять провести судове засідання в їх відсутність. Позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача Дзержинського районного суду м.Харкова в судове засідання не з»явився. Однак надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги позивачів вважають не обґрунтованими. На даний час розгляд справи про яку вказують позивачі в даному позові до теперішнього часу не завершено. На всі інформаційні запити, які надходили на адресу Дзержинського райсуду м. Харкова від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Дзержинським райсудом м. Харкова було надіслано відповіді у встановленому порядку та строки. Також зазначили, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Третя особа: суддя Дзержинського райсуду м. Харкова Цвір Д.М. в судове засідання не з»явилась. Але надала до суду заяву в якій просить слухати справу в її відсутність. Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтримує та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Дзержинського райсуду м. Харкова перебувала заява КП « Харківській теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги. Дана заява була розглянута та суддею Дезржинського райсуду м. Харкова видано судовий наказ від 25.10.2013 р.. На підставі заяви від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування зазначеного судового наказу, даний судовий наказ було скасовано і на даний час в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом КП « Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

З метою отримання певної інформації по даній справі позивач ОСОБА_1 зверталась до Дзержинського райсуду м. Харкова неодноразово зверталась до Дзержинського райсуду м. Харкова з інформаційними запитами стосовно даної цивільної справи, однак відповіді їй надані не було. Таким чином, саме в даних діях вона вбачає незаконність бездіяльності Дзержинського райсуду м. Харкова, що і є предметом даного позову.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте у справах про визнання незаконними дій чи бездіяльності в розумінні між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Такі спори не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачами дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до статті 125 Основного закону України в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

На переконання Верховного Суду України, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (статті 126 і 129 Конституції України), що передбачено Постановою Верховного Суду України від 15 квітня 2008 року.

Крім того, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Так як , гарантії самостійності судів та незалежності і недоторканності суддів як носіїв судової влади визначено у статтях 6, 126, 129 Основного Закону України, згідно з якими державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Відповідно до Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_3 Європи від 17 листопада 2010 року щодо незалежності, ефективності та обов'язків суддів виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, що можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду юстиції».

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ст.205 ЦПК України, суд приходить до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю, так як намагання здійснити захист шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду, також чинним законодавством не передбачено розгляд справ стосовно визнання незаконними дій чи бездіяльності суду чи судді в судах загальної юрисдикції.

Керуючись ст. 205 ч.1 п.2 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дзержинського районного суду м.Харкова, третя особа: суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Цвир Діана Миколаївна про визнання незаконними дії та бездіяльність державних органів закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу Ленінського райсуду м.Харкова може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції.

Суддя О.І.Клименко