АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Корчевного Г.В.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» Кічука Олега Івановича на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», третя особа: Управління у справах захисту прав споживачів про стягнення депозитних коштів, процентів за користування вкладом, пені, інфляційних втрат, трьох процентів річних та упущеної матеріальної вигоди,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «АКБ «Київ», в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з останнього на свою користь суму депозитного внеску з нарахованими процентами в розмірі 85 246, 07 грн., пеню в розмірі 12 118, 94 грн., інфляційні втрати в розмірі 26 974, 61 грн., 3 % річних в розмірі 1 471, 38 грн., суму за несанкціоноване користування відповідачем грошовими коштами впродовж 210 днів за період з 11.09.2014 року по 08.04.2015 року в розмірі 10 299, 59 грн., збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 8 828, 23 грн. та 3 800 грн. витрат на правову допомогу.

Справа № 761/37470/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/14652/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що 11.03.2014 року з відповідачем було укладено договір банківського строкового вкладу, за умовами якого він надав банку грошові кошти у розмірі 81 003, 96 грн., зі сплатою 21 % річних строком розміщення 184 календарних дні, з датою повернення депозиту - 11.09.2014 року. Після закінчення строку дії договору, він звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів через касу банку, але банк виплатив лише частину відсотків у розмірі 4 240,91 грн., а сам депозитний вклад та решту відсотків повертати відмовився. 24.09.2014 року він подав письмову заяву про повернення коштів, проте відповідач надіслав відповідь про недостатність коштів.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.04.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АКБ «Київ» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського строкового вкладу в розмірі 85 246, 07 грн., пеню в розмірі 12 118, 94 грн., інфляційні втрати в розмірі 26 974, 61 грн., 3 % річних в розмірі 1 471, 38 грн., суму відсотків за користування депозитними коштами за період з 11.09.2014 року по 08.04.2015 року в розмірі 10 299, 59 грн. та 3 800 грн. витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2015 року в задоволенні заяви ПАТ «АКБ «Київ» про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ «Київ» подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що після закінчення строку дії договору, суму банківського вкладу з нарахованими відсотками, банком було перераховано на поточний рахунок позивача, тим самим умови договору банком виконано. Крім того, з 25.02.2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, а відтак були відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, як кредитора. Договором не було передбачено сплату процентів після закінчення строку договору, які стягнуто судом. Судом не застосовано ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не враховано, що 19.06.2015 року АБ «Укргазбанк» набув усіх прав та обов'язків ПАТ «АКБ Київ» за договором банківського вкладу, а тому останній є неналежним відповідачем по справі. Крім того, з 25.06.2015 року у банку розпочато процедуру ліквідації строком на один рік.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2014 року між ПАТ «АКБ «Київ» та ОСОБА_2 було укладено договір № 158480 строкового банківського вкладу «Барвінок», за умовами якого позивач вніс кошти на депозит банку у розмірі 81 003, 96 грн., зі сплатою 21 % річних строком розміщення 184 календарних дні, з датою повернення депозиту - 11.09.2014 року.

Листом № 0812/952 від 02.10.2014 року на заяву позивача від 24.09.2014 року, останньому було повідомлено, що, у зв`язку з недостатністю коштів у банку, зобов'язання виконуються в межах наявних коштів у касі банку.

Згідно виписки по особовому рахунку № 2610.1.059914.001 станом на 04.11.2014 року залишок внеску складає 85 246,07 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору банківського строкового вкладу щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Суд першої інстанції правильно встановив, що на вимогу вкладника ні вклад, ні частина процентів загальним розміром 85 246, 07 грн. повернуті не були.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що 19.06.2015 року здійснено передачу активів та зобов`язань ПАТ «АКБ «Київ» на користь АБ «Укргазбанк», а також рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.06.2015 року № 122 про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Київ» та призначення уповноваженого Фонду, оскільки на час ухвалення рішення (08.04.2015 року) даних обставин не існувало.

Так, як обставини щодо призначення уповноваженого Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ «Київ» виникли після ухвалення рішення, доводи апелянта про те, що судом не застосовано до спірних правовідносин положення ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до п. 3.4 договору банківського вкладу банк зобов`язався після закінчення строку, на який був залучений депозит, повернути вкладнику суму депозиту та нараховані проценти згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.1 цього договору банк повертає вкладнику суму депозиту та нараховані проценти після закінчення строку, на який був залучений депозит шляхом зарахування на поточний/поточний картковий рахунок вкладника, відкритий в ПАТ «АКБ «Київ» в день повернення депозиту.

Умовами договору не передбачено, що після зарахування депозиту та нарахованих процентів вкладник не має права на отримання цих сум. За умовами договору після переведення сум з депозитного рахунку на поточний припиняється обслуговування депозитного рахунку, проте вклад та проценти, які були нараховані повертаються з поточного рахунку на першу вимогу вкладника.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року № 6-140 цс 13.

Оскільки відповідач, перевівши вклад та проценти на поточний рахунок, не надав можливості вкладнику зняти ці кошти чи перерахувати їх на рахунок іншого банку тощо суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що зобов`язання за договором банком не виконані у повному обсязі.

Доводи апелянта про те, що переведення коштів на поточний рахунок свідчить про виконання банком зобов`язань за договором суперечать положенням договору, ст. ст. 1058, 1060 ЦК України та правовій позиції Верховного Суду України.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про неправомірність стягнення процентів.

Так, відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як випливає із змісту укладеного між банком та вкладником договору, його автоматична пролонгація (без додаткового погодження між сторонами) та зміна умов в односторонньому порядку не передбачена. Відповідно, оскільки безпосередньо в договорі встановлено строк його дії - 184 календарних дні ( 11.09.2014 року), то по настанню визначеної в договорі дати повернення вкладу, закінчується і дія укладеного між сторонами договору та відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання банку перед вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, встановлений договором банківського вкладу.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Суд не врахував висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 року № 6-36цс15 та помилково виходив з того, що відсотки за користування депозитними коштами підлягають стягненню і після закінчення строку договору до дня фактичного повернення цього вкладу.

Колегія суддів також не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо стягнення пені відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», оскільки даний Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Позивач не є у спірних правовідносинах суб`єктом підприємницької діяльності, а тому дія цього закону на ці правовідносини не поширюється.

Оскільки судом застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що є обов'язковою підставою для скасування рішення в частині стягнення пені, колегія суддів в цій частині виходить за межі доводів апеляційної скарги (ч. 3 ст. 303 ЦПК України).

Обґрунтувань щодо неправильності рішення в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційного відшкодування, а також витрат на правову допомогу апелянт не наводить та в цій частині, на думку колегії суддів, відсутні правові підстави для виходу за межі позовних вимог, а відтак дана частина рішення у апеляційному порядку не перевіряється.

За вказаних обставин рішення в частині стягнення пені у розмірі 12 118,94 грн. та відсотків за користування вкладом з 11 вересня 2014 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 10 299,59 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові у цій частині.

Одночасно підлягає зменшенню розмір судового збору до 1 137,62 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» Кічука Олега Івановича задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року в частині стягнення відсотків за користування вкладом з 11 вересня 2014 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 10 299,59 грн. та пені у розмірі 12 118,94 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Зменшити розмір судового збору стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» на користь держави з 1 361,10 грн. до 1 137,62 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді