РІШЕННЯ

03.03.2015 р. ІМЕНЕМ УКРАЇНИ м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 та Житомирської міської ради

про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із наведеним вище позовом та просить визнати за нею право власності на 40/100 ід. част. житлового будинку АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом.

При цьому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 40/100 частин згаданого будинку. До державної нотаріальної контори у шестимісячний строк позивач із заявою про прийняття спадщини звернулась, проте оформити своє право не може у зв'язку із відсутністю необхідного правовстановлюючого документа, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно.

Позивач та її уповноважений представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю і просила їх задовольнити.

ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення даного позову. При цьому зазначила, що їй не зрозуміло чому її залучено до участі у справі в якості відповідача. /а.с. 63-64/

Представник відповідача згідно довіреності № 79 від 03.02.2015 р. ОСОБА_5 /а.с. 53/ у судовому засіданні 04.02.2015 р. проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що відповідач має право на отримання обов'язкової частки у спадщині в порядку ст. 1241 ЦК України. /а.с. 56-57/

Заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 цього ж Кодексу встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 07.08.2008 р. відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції. /а.с. 41/ Після чого, відкрилось право на спадщину спадкодавця у вигляді 40/100 частин спірного житлового будинку.

Зі змісту копії довідки № 6178, яка видана 24.10.2013 р. КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради /а.с. 15/ та інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.12.2014 р. /а.с.42-45/ вбачається, що право власності на 40/100 ід. частин житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4.

За життя 03.03.2005 р. ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого усе належне їй рухоме та нерухоме майно, з чого б таке не складалось та де б воно не знаходилось, заповіла своїй онуці ОСОБА_1 - позивачу по справі. /а.с. 8/

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач є рідною онукою, а відповідач є рідною донькою ОСОБА_4.

Зі змісту наявних копій матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 /а.с. 30/ і ОСОБА_3 22.01.2009 р. звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері /а.с. 39/, а заявою від 13.11.2013 р. від отримання свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, відмовилась. /а.с. 53/

13.11.2013 р. державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори винесено постанову № 2200 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Таке рішення державний нотаріус мотивувала тим, що позивачем не подано документів, які б підтверджували право власності на вищевказане нерухоме майно у зв'язку із їх втратою. /а.с. 13/

19.12.2013 р. ОСОБА_1 отримала дублікат правовстановлюючого документа, однак нотаріально оформити права на спадщину знову не змогла у зв'язку із існуванням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, єдиним способом захисту прав позивача є судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що відповідач має право на отримання обов'язкової частки у спадщині в порядку ст. 1241 ЦК України, однак документів, які свідчать про можливість отримання обов'язкової частки у спадщині не надала. /а.с. 56-57/

У судовому засіданні 03.03.2015 р. на неодноразові пропозиції суду надати документи, які підтверджують право на отримання обов'язкової частки, відповідач ОСОБА_3 надавати відмовилась.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доказів, які б свідчили про можливість отримання відповідачем обов'язкової частки у спадщині, ОСОБА_3 суду не надані, а тому обставини, на які посилалася її представник, є необґрунтованими.

Крім того, суд зауважує, що у справах даної категорії за позовом одного із спадкоємців відповідачами є особи, які також звернулися із заявами про прийняття спадщини або прийняли спадщину у відповідності до чинного законодавства.

За таких обставин, беручи до уваги у сукупності наведене вище, враховуючи розпорядження, викладене в заповіті від 03.03.2005 р., позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ід. № НОМЕР_1) право власності на 40/100 ід. част. житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Суддя В.О. Корицька