У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта», третя особа - ОСОБА_3, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» (далі - ДП «ЛДЗ «Лорта»), третя особа - ОСОБА_3, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 01 січня

2015 року поштовим повідомленням вона отримала наказ директора ДП «ЛДЗ «Лорта» від 16 грудня 2014 року № 729 к про звільнення її з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я. Позивачка вказувала, що підставою для винесення зазначеного наказу стала довідка МСЕК від 23 травня 2011 року серія 10 ААА № 820630, якою встановлено її третю групу інвалідності загального захворювання безтерміново та довідка головного лікаря лікувально-оздоровчого центру «ЛОЦ» про те, що у її медичній карті амбулаторного хворого (форма 0250) є запис лікаря-офтальмолога із записом: «гострота зору з корекцією 0,4 діопатія на одне око». Позивачка вважала наказ про її звільнення незаконним, оскільки про зазначену інвалідність роботодавець був проінформований належним чином у 2011 році, однак її не звільняли протягом трьох років з вказаних підстав. Довідка головного лікаря підприємства про те, що її протипоказано виконувати роботу контролера - стрільця не є медичним висновком.Крім того, відповідач звільнив її під час перебування на лікарняному.

На підставі вищевказаного позивачка просила: визнати незаконним наказ від 16 грудня 2014 року № 729 к про її звільнення, поновити її на посаді контролера - стрільця воєнізованої охорони (597) ДП «ЛДЗ «Лорта»,стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 січня 2015 року до часу постановления рішення у справі та відшкодувати моральну шкоду в розмірі

20 тис. грн.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Визнано незаконними та скасовано наказ від 16 грудня 2014 року № 729 к, виданий ДП «ЛДЗ «Лорта», про звільнення ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 на посаді контролера-стрільця воєнізованої охорони (597) ДП «ЛДЗ «Лорта» з 25 червня 2015 року.

Стягнуто з ДП «ЛДЗ «Лорта» в користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2015 року по 25 червня 2015 року в розмірі 12 994 грн 80 коп. з утриманням з цієї суми всіх податків та обов'язкових платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку в межах платежу за один місяць в сумі 2 347 грн 82 коп. допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 листопада

2015 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від

25 червня 2015 року в частині стягнення з ДП «ЛДЗ «Лорта» в користь

ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 12 994 грн 80 коп. змінено та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ДП «ЛДЗ «Лорта» в користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2015 року по 25 червня 2015 року в сумі 9 570 грн 36 коп. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «ЛДЗ «Лорта», посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заключення МСЕК від 23 травня 2011 року серія 10 ААА № 820630 та рекомендації відомчого лікаря ЛОЦ ОСОБА_4 не є достатніми підставами для висновку про те, що ОСОБА_2 не відповідає займаній посаді за станом здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а тому прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позову та йог доведеність.

Зменшуючи розмір стягнутої з ДП «ЛДЗ «Лорта» на користь ОСОБА_2 середньої заробітної плати з 12 994 грн 80 коп. до 9 570 грн 36 коп. та залишаючи в решті рішення першої інстанції без змін, апеляційний суд правильно виходив з того, що при проведенні розрахунку розміру суми середньої заробітної плати ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу з 01 січня 2015 року по 25 червня 2015 року, суд першої інстанції допустився арифметичної помилки, визначивши 119 робочих днів. У той же час, згідно з табелем обліку робочого часу на підприємстві у зазначений період було

117 робочих днів. З цього випливає, що 109 грн 20 коп. х 117 днів = 12 776 грн 40 коп., а не 12 994 грн 80 коп., як визначив суд першої інстанції. Із вказаної суми підлягає відрахуванню вихідна допомога в розмірі 2 243 грн 52 коп., яка відповідно до ст. 44 КЗпП України виплачена при звільненні ОСОБА_2 та компенсація за невикористаних 12 днів щорічної основної відпустки в сумі

2 243 грн 52 коп. У підсумку 12 776 грн 40 коп. - 2 243 грн 52 коп. - 2 243 грн

52 коп. = 9 570 грн 36 коп., це сума середнього заробітку позивачки за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2015 року по 25 червня 2015 року, без урахуванням податків та інших обов'язкових платежів.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди представника заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державному підприємству «Львівський державний завод «Лорта» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта», третя особа - ОСОБА_3, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк