Справа № 521/5724/15-ц
Провадження № 2/521/3336/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2015 р.Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря - Бурдейного В.О.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року по справі № 520/12566/13-ц, з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн., починаючи з 19.09.2013 року і до повноліття дитини. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2014 року, вищевказаний розмір аліментів був зменшений до 643 грн. щомісячно. Увесь період стягнення аліментів на утримання дитини відповідач допускав заборгованість, оскільки здійснював платежі невчасно з тривалим запізненням, за даних підстав позивачка просить, згідно останніх уточнень заявлених вимог, стягнути на її користь з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з березня 2014 року по листопад 2014 року включно в сумі 8530 грн. Зазначені вище обставини стали причиною для звернення з наступним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просить суд задовольнити позов в повному обсязі з урахуванням підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи, що на даний час пеня є, однак заборгованості по аліментам немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають часковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 16.12.2013 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 19.09.2013 року і до повноліття дитини, а саме: 27.05.2023 року.

Згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2014 року зменшено розмір аліментів, встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 643 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини, щомісячно, до настання повноліття дитини.

На виконання рішення суду від 16.12.2013р. Київським районним судом м. Одеси 18.02.2014р. було видано виконавчий лист № 520/12566/13-ц.

З метою виконання вказаного рішення суду, Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 26.03.2014р. було відкрито виконавче провадження ВП №42694045.

28.03.2014р. відповідач отримав копію вказаної постанови, про що свідчить копія конверта, який було надано представником відповідача.

Однак відповідач здійснював сплату аліментів нерегулярно, внаслідок чого утворилася заборгованість, про що свідчать розрахунки по заборгованості по аліментам. (а.с.79, 101, 103,113)

Утворену заборгованість по сплаті аліментів відповідачем було сплачено, про що свідчить розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість по аліментам за ОСОБА_2 станом на 01.11.2015 року відсутня, та є переплата в сумі 1667,70 грн.

Оскільки відповідачем не вчасно було сплачено аліменти на утримання дитини за період з березня по листопад 2014 року включно, за даний період була утворена заборгованість на яку і нарахована неустойка (пеня) а саме за лютий місяць 2014 року аліменти були сплачені вчасно.

26.08.2014р. відповідачем сплачено аліменти в сумі 3000грн..

Таким чином пеня за прострочення сплати аліментів за березень місяць 2014р. складає:

30 днів (квітень) + 31 день (травень) + 30 днів (червень) + 31 день (липень) + 25 днів (серпень) = 147 днів, пеня за 147 днів складає 1470грн. (10грн. х 147);

За квітень місяць 2014р.: 31 день (травень) + 30 днів (червень) + 31 день (липень) + 25 днів (серпень) =117 днів, пеня за 117 днів склала: 10грн. х 117днів = 1170грн.;

За травень місяць 2014 року: 30 днів (червень) + 31 день (липень) + 25 днів (серпень)= 86 днів, пеня за 86 днів склала 10грн. х 86 днів = 860грн.;

29.09.2014р. відповідачем сплачено аліменти в сумі 1000грн..

За червень місяць 2014 року: 31 день (липень) + 31 день (серпень) + 28 днів (вересень)=90 днів, пеня за 90 днів складає 10грн. х 900 днів = 900грн.;

28.11.2014р. відповідач сплатив аліменти в сумі 1000грн.

За липень місяць 2014 року: 31 день (серпень) + 30 днів (вересень) + 31 день (жовтень) +27 днів (листопад) = 119 днів, пеня складає 10грн. х 119 днів = 1190грн.;

29.12.2014р. відповідач сплатив аліменти в сумі 8933,30грн.

За серпень 2014 року: 30 днів (вересень) +31 день (жовтень) +30 днів (листопад) + 28 днів (грудень) = 119днів, пеня складає 119 днів х 10грн. = 1190грн.;

За вересень 2014 року: 31 день (жовтень) + 30 днів (листопад) + 28 днів (грудень) = 89 днів, пеня складає 89 днів х 10грн. = 890грн.;

За жовтень 2014 року: 30 днів (листопад) + 28 днів (грудень) = 58 днів, пеня складає 10грн. х 58 днів = 580грн.

За листопад заборгованості немає оскільки відповідачем сплачено 8933,30коп.

Таким чином за весь період прострочення сплати аліментів утворилася пеня розмір якої складає 1470грн. +1170грн. + 860грн. + 900грн. + 1190грн. + 1190грн. + 890грн. + 580грн. = 8250грн.

Наданий представником відповідача розрахунок пені, згідно якого сума пені складає 7020грн. не є правильним, оскільки у ньому не правильно вказано дні прострочення та період виникнення пені, тому суд його до уваги не бере.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом, з огляду на зазначене, не встановлено обставин, які б свідчили про те, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин.

Досліджуючи заявлені позовні вимоги позивача при відкритті провадження у справі, та в процесі розгляду справи при збільшенні розміру позовних вимог, судом враховано, що спірні правовідносини виникли з права одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), що передбаченені ст. 196 СК України, пов'язане з ухваленням судового рішення про стягнення аліментів, тому позивач звільняється від сплати судового збору, так як п. 6 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 зазначено, що згідно зістаттею 5 Закону № 3674-VIвизначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок Верховного Суду України, висловлений в Постанові від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13).

Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобов'язання. У даному випадку за прострочення сплати аліментів.

Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість.

Згідно із ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а відтак на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

З копії матеріалів виконавчого провадження, що надані до суду в якості доказів, вбачається що відповідач своєчасно не виплачував аліментів у повному обсязі, тому, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати аліментів на утримання свого неповнолітнього сина, а тому з нього повинна бути стягнута неустойка (пеня) за порушення цього зобов'язання за весь час прострочення.

Таким чином, якщо виходити з аналогії права та застосовувати цивільне законодавство про відповідальність з прострочення грошових зобов'язань до сімейного законодавства, то визначений розмір пені 1% за кожний день прострочення аліментів кожний місяць буде становити 30% суми несплачених аліментів (30 днів х 1%).

В контексті статі 196 СК України сума боргу за перший місяць не додається до заборгованості за другий місяць, відповідно і неустойка буде нараховуватися, виходячи із суми належної до сплати за кожний місяць окремо без додавання суми боргу за минулі місяці.

Зважаючи на те, що відповідач на теперішній час не працює, про що свідчить копія його трудової книжки, яка знаходиться в матеріалах справи а також те, що він має на утриманні неповнолітню доньку Дарю, 30.09.2014р. та дружину, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 5500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 187, 194, 196, 199 Сімейного кодексу України, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН 315732084 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з березня 2014 року по листопад 2014 року включно у сумі 5500 (пять тисяч пятсот)грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк зі дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН