Справа № 297/1429/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Леска В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі : Марчишак М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підприємства об»єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України на заочне рішення Берегівського районного суду від 05 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до підприємства об»єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації із врахуванням щомісячних індексів споживчих цін за період затримки виплати боргу по зарплаті,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому указував на те, що він працював на підприємстві об»єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України (далі по тексту Підприємство), з якого у грудні 2012 року був звільнений.

Посилаючись на те, що відповідач в день звільнення не виплатив всіх сум, що належать йому від підприємства, а тільки 19 травня 2014 року виплатив йому борг по зарплаті в сумі 1849,72 гривень без будь-яких роз'яснень щодо його нарахування, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію із врахуванням щомісячних індексів споживчих цін за період затримки виплати боргу по зарплаті, загальний розмір якого станом на 19.05.2014 року становить 31 590,44 гривень.

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 05 вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з підприємства об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України в користь ОСОБА_1 31 590,14 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію із врахуванням щомісячних індексів споживчих цін за період затримки виплати боргу по зарплаті, загальний розмір якого станом на 19.05.2014 року становить 31 590,44

У апеляційній скарзі відповідач ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК «Україна» просить скасувати зазначене рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача Довбака О.С. апеляційну скаргу підтримала.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта Довбака О.С., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України (далі по тексту Підприємство) на посаді інструктора з фізкультури.

Наказом генерального директора підприємства №147/к від 04 грудня 2012 року позивач був звільнений з роботи з 04 грудня 2012 року за власним бажанням (ст.38 КЗпП України) (а.с.54).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Однак в день звільнення позивача з роботи відповідач не виплатив йому всіх сум, що належали йому від підприємства, а тільки 19 травня 2014 року виплатив позивачу заборгованість по зарплаті в сумі 1849,72 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановивши, що відповідач не виплатив позивачу в день його звільнення 04.12.2012 року всіх сум, що належали йому від підприємства, а виплатив йому заборгованість по зарплаті в сумі 1849,72 грн. тільки 19.05.2014 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 31590,44 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію із врахуванням щомісячних індексів споживчих цін за період затримки виплати боргу по зарплаті, згідно положень Законів України «Про оплату праці» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Положенню частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. №8-рп/2013, згідно якого необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, та строків звернення до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідача відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу підприємства об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України - відхилити.

Заочне рішення Берегівського районного суду від 05 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :