Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц-778/183/15 Головуючий у 1 інстанції: Комишня Н.І.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що у травні 2013 року він продав відповідачу будинок АДРЕСА_1. Після укладення договору купівлі - продажу відповідач попросила надати їй у борг грошову суму у розмірі 7500,00 доларів США, що еквівалентно 97500,00 грн. на власні потреби. Домовились, що за першою ж вимогою відповідач поверне йому взяті у борг гроші. Факт передачі грошей відповідачу було оформлено написаною нею власноруч розпискою.

На його неодноразові звернення про добровільну сплату боргу відповідач не реагує, відмовляється виконувати взяте на себе грошове зобов'язання.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг згідно розписки у сумі 97500, 00 грн., судовий збір у розмірі 975,00 грн. та суму, витрачену за послуги адвоката у розмірі 2000,00 грн.

Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 97500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі у сумі 975,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2014 року залишено без задоволення.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року виправлено описку у рішенні Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2014 року.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що жодних вимог про повернення грошових коштів вона від позивача не отримувала. Крім того, з розписки не можливо встановити, валюту, якою проводився розрахунок, не встановлено строку повернення залишку грошових коштів, не визначено природу виникнення правовідносин між сторонами, тому вимоги позивача є не конкретизованими та не підтверджені доказами та обставинами справи. Крім того, розписка не відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 стягуючи суму боргу за розпискою, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження укладення договору позики позивач ОСОБА_4 надав розписку за якою ОСОБА_3 зобов'язалася повернути борг у сумі 7500 доларів. Розписка власноручно написана ОСОБА_3, оригінал якої знаходиться у позивача. Належних та допустимих доказів повернення даної суми позивачу, відповідачем не надано.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд, у відповідності до вимог ст. 212-213 ЦПК України, повно та всебічно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дослідив надані ними докази і відповідно їх оцінив, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу та закон який їх регулює.

Зокрема, судом правильно застосовані норми ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України, відповідно яких, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої є якості у строк та в порядку, що встановлені в договорі.

З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2013 року ОСОБА_3 зобов'язалася повернути ОСОБА_4 борг у сумі 7500 доларів, що підтверджено розпискою (а.с. 5).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вирішуючи спір на користь позивача ОСОБА_4, суд першої інстанції врахував вимоги ч. 3 ст. 1049, ч.1 ст.545 ЦК України, відповідно яких позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Зазначені вимоги статті закріплюють право боржника на отримання доказів, що підтверджують виконання зобов'язання.

Наряду з цим, виконання зобов'язання підтверджується не лише наявністю у боржника розписки кредитора про виконання зобов'язання боржником.

Частиною 3 даної статті передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Зазначене свідчить про те, що наявність боргового документа - розписки у боржника підтверджує виконання навіть без поміток про це кредитора або його окремої розписки.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 виконала свої зобов'язання за розпискою перед ОСОБА_4 та повернула йому борг, нею не надано.

Доводи апелянта про те, що з розписки не можливо встановити, валюту, якою проводився розрахунок є безпідставними, оскільки в ній зазначено про те, що ОСОБА_3 зобов'язується повернути 7500 доларів, тому судом правомірно задоволений позов про стягнення боргу в національній валюті - гривні, еквівалентній курсу долара.

Правильний висновок суду і про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Види судових витрат визначені в ст.79 ЦПК, а їх розподіл здійснюється судом відповідно до ст. 88 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що згода про надання юридичних послуг ОСОБА_4 укладена з адвокатом ОСОБА_6 16 квітня 2014 року (а.с.6-7).

Із укладеного договору вбачається, що адвокат бере на себе обов'язки по наданню кваліфікованої правової допомоги.

Виходячи із змісту ст. ст. 56,84 ЦПК України витрати на правову допомогу мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Згідно із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В матеріалах справи наявні довідка, акт виконаних робіт та копія книги обліку, відповідно яких кошти, сплачені ОСОБА_4 у сумі 2000,00 грн. адвокату ОСОБА_6 (а.с. 59-61) за виконану нею роботу, тому є витратами на правову допомогу, відшкодування яких передбачено цивільним процесуальним законодавством ст. 79 ЦПК України і які підлягають розподілу між сторонами за правилами ст. 88 ЦПК України.

Інші докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: