АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошина В.М., Котули Л.Г.,

при секретарі: Абдуллаєвій Е.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживача та визнання частково недійсним кредитного договору.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом у якому просила визнати частково недійсним кредитний договір № 50009611 від 09.07.2013 року, укладений між ТОВ «Порше Мобіліті» й ОСОБА_1, а саме: визнати недійсним п.1.3.1 загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору, графік погашення кредиту та договір застави транспортного засобу.

Вимоги обґрунтовувала тим, що укладений кредитний договір в частині валюти кредитування суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів» й порушує її права, як споживача послуг, містить несправедливі умови, укладено його у відсутність наданої їй інформації щодо умов кредитування та можливих наслідків. Визнання недійсним п. 1.3.1 загальних умов кредитування позивачка пов'язує із забороною платежів у іноземній валюті.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись порушення й неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши представників ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача, який просив у задоволенні апеляційної скарг и відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 09 липня 2013 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладено кредитний договір №50009611, відповідно до умов якого ТОВ "ПОРШЕ Мобіліті" надав позивачці кредит в сумі 132067 грн. 21 коп., що еквівалентно 16 179,75 дол.США, на придбання автомобіля марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою 9, 90%. Одночасно із визначення суми кредиту в гривні визначено й грошовий еквівалент у доларах США в сумі 19035,00 дол. США (а.с.12).

Додатком до кредитного договору визначено графік погашення кредиту, відповідно до якого ОСОБА_1 повинна щомісячно сплачувати 342, 98 дол. США (а.с.13-14).

Погоджено сторонами й Загальні умови кредитування й згідно п.1.3 умов дійшли згоди, що кошти в повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання банком очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі (а.с.16-19).

На забезпечення виконання умов кредитного договору, між сторонами укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.20-22).

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив із підстав його недоведеності.

Колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що кредитний договір, укладений між ним та відповідачем, порушує приписи ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки відповідач намагався приховати видачу справжнього кредиту в іноземній валюті шляхом встановлення розміру щомісячних платежів згідно з графіком у доларах США та застосування еквіваленту цих платежів у відповідності до обмінного курсу банку на момент виставлення рахунків.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п.1.3.1. Загальних умов кредитування, погодженого та підписаного сторонами, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі в повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні… при цьому, для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка. (а.с.16).

Підписанням Загальних умов кредитування, в тому числі й їх п.9.5, ОСОБА_1 підтвердила, що компанія належним чином ознайомила її з інформацією, передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р., а також ознайомлена з правилами надання фінансових послуг (кредиту), затверджених компанією.

Пунктом 9.6 зазначених умов позивачка також підтвердила, що їй надано вичерпну інформацію щодо умов надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника, умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом , та їх вартість ( а.с.16-19).

Окрім того, у графіку погашення кредиту, скріпленого підписами сторін, зазначено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у дол. США відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування (а.с.13).

Підписавши кредитний договір з додатками до нього, позивачка погодилася з тим, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування.

За таких обставин, умови кредитного договору, укладеного між сторонами, є такими, що відповідають вимогам закону.

Відповідно до п.п. 2, п.2 ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Як убачається із графіку погашення кредиту №50009611 від 09 липня 2013 року, позичальнику було надано повну та вичерпну інформацію щодо кількості кредитних періодів; дат та сум платежів; залишку заборгованості; вартості послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням Кредитного договору; орієнтовної сукупної вартості кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом (а.с.13-14).

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживача» під час укладення оспорюваного в частині валюти кредитування договору.

Умови кредитного договору щодо суми зобов'язання та суми погашення викладені у відповідності до норм матеріального права.

Підписавши кредитний договір з додатком до нього, ОСОБА_1 повністю погодилася з його умовами й відповідно до матеріалів справи, виконувала взяті на себе зобов'язання.

Позивачка при належній завбачливості, могла, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав до визнання оспорюваного договору з додатками до нього, недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/8280/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15120/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.