Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/9581/2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Сирбул О.Ф.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 червня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також про їх виклик до суду для допиту у якості свідків, які могли дати свідчення для повного та об'єктивного розгляду справи, також судом не долучено позовну заяву, яка була подана ним до Дарницького районного суду м. Києва про визначення порядку побачень з дочкою ОСОБА_8, оскільки позивач чинить в цьому перешкоди. Вказує на те, що суд в порушення приписів ст.ст. 212- 214 ЦПК України не перевірив належним чином доводів та заперечень сторін, не з'ясував, чи ухиляється відповідач від виконання батьківських обов'язків, чи є це ухилення свідомим та умисним, чи є доведеним факт такого ухилення з урахуванням того, що дитина проживає разом із позивачем, та з яких причин відповідач не може бачитися зі своєю донькою. Судом не встановлено виключні обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість позбавлення батьківських прав, чим порушено Конвенцію про права дитини, не враховано, що відповідач бажає брати участь у вихованні дитини.

У судове засідання апеляційного суду сторони не явились втретє, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому процесуальним законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, від відповідача клопотань та заяв не надходило.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 31 жовтня 2007 року по 25 грудня 2012 року, мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем..

20 квітня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, після укладення шлюбу змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» (а.с.7).

Позивач проживає у орендованій квартирі разом з дочкою та чоловіком, що підтверджується договором оренди за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 35).

Усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини ОСОБА_5 позивач здійснює самостійно: повністю утримує дитину, займається розвитком дитини, їй матеріально допомагає чоловік ОСОБА_9.

З акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що житло знаходиться на 8 поверсі 10 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Квартира з усіма комунальними зручностями, санітарно - гігієнічний стан добрий, в квартирі чисто та прибрано. Для вихованні та розвитку дитини створено умови, дитина проживає в одній кімнаті з сестрою, кімната облаштована спальним ліжком, меблями, іграшками, особистими речами. За вказаною адресою проживають без реєстрації ОСОБА_4, 1980 р.н., ОСОБА_5, 2008 р.н., ОСОБА_10, 1998 р.н. Стосунки в сім'ї доброзичливі, дружні (а.с. 36).

З відповідача на дитину ОСОБА_5 стягнуто аліменти рішенням Дарницького районного суду від 22 травня 2013 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 753/5541/13, виданого 07 червня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_11 на неповнолітню дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитинивідповідного віку, починаючи з 08 квітня 2013 року і до повноліття дитини (а.с. 9,10).

Згідно розрахунку заборгованості №524/09 від 01 квітня 2015 року, здійсненого ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві, у відповідача ОСОБА_3 станом на 01 квітня 2015 року існує заборгованість по аліментам у сумі 29 279,03 грн. Боржник аліменти не сплачує (а.с. 11-12).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №101-5124/01 від 02 червня 2015 року, орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32 -33).

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем, їх дитина залишилась проживати з нею. Відповідач не провідує доньку, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. З 20 квітня 2013 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_9, з яким більше двох років вони виховують дитину, створюють їй належні умови, утримують її, купують всі необхідні речі для нормального розвитку дитини. За рішенням суду від 22 травня 2013 року відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину щомісячно у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але відповідач ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, має заборгованість по сплаті аліментів на 01 квітня 2015 року у розмірі 29 279,03 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, він позбавлений можливості бачити дитину.

Представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та просила позовні вимоги задовольнити.

Прокурор прокуратури Дарницького району міста Києва у судовому засіданні висловив думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого періоду часу не займається вихованням своєї доньки ОСОБА_5, не цікавиться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, не надає матеріальну допомогу, від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та положенням закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було безпідставно відмовлено у долучені до матеріалів справи письмових пояснень свідків, колегія суддів відхиляє, зважаючи на положення ст. ст. 58, 63, 159 ЦПК України, відповідно до яких належним доказом є показання свідка, надані безпосередньо в судовому засіданні.

Клопотання про виклик свідків, на відхилення якого посилається в скарзі відповідач, матеріали справи не містять, запис у журналі судового засідання про таке клопотання відповідача відсутній, зауваження на журнал судового засідання відповідачем не подавались. Не було подано клопотання про допит свідків і в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач також вказує на те, що не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав, проте не спростовує обставин, які зазначені у висновку, а саме того, що дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на утриманні останньої, батько дитини не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини; аліменти на дитину не сплачує, що сам підтвердив на засіданні комісії.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за червень 2014 року відповідач сплатив аліменти у розмірі 1 300 грн. не є підставою для скасування рішення суду, враховуючи те, що сплату аліментів за один місяць не можна визнати належним виконанням батьківських обов'язків щодо утримання неповнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не були перевірені обставини щодо чинення відповідачу перешкод позивачем у спілкуванні з дитиною, колегія суддів відхиляє, оскільки докази на підтвердження цих доводів відповідачем не подавались. З копії позовної заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, вбачається, що з таким позовом відповідач звернувся до суду лише 9 червня 2015 року, тобто в день ухвалення оскаржуваного рішення, що не спростовує висновку суду про те, що відповідач протягом тривалого часу - після розірвання шлюбу з позивачем у грудні 2012 року не займається вихованням своєї дочки, не цікавиться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, не надає матеріальну допомогу, від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється.

Доводи відповідача про те, що ним були надані документи суду, з який вбачається, що відповідач позитивно характеризується за місцем проживання, психіатричних та наркологічних захворювань не має, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, колегія суддів відхиляє, зважаючи на те, що відомості про те, що особа має позитивну характеристику та не має хвороб, не свідчать про те, що вона сумлінно ставиться до виконання батьківських обов'язків.

З посиланнями відповідача в скарзі на те, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що відповідач свідомо нехтував своїми обов'язками по вихованню дочки, судова колегія не погоджується, зважаючи на те, що судом встановлено, і фактично не спростовується відповідачем, що останній більш ніж два роки не зустрічався з дитиною, не цікавився здоров'ям дитини, успіхами у навчанні, будь-якої допомоги їй не надавав, а доказів про те, що цьому перешкоджала позивач надано не було.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права, отже не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: