Справа № 647/150/15-ц
№ провадження 2/647/147/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 року Бериславський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді - В.С.Миргород при секретарі А.В.Бондарчук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області справу за позовом ОСОБА_1 до Шляхівської сільської ради, Бериславської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до Шляхівської сільської ради, Бериславської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в позовній заяві посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на належне майно. Звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальною контори, але їй було відмовлено, в зв'язку з пропущенням строку звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Бериславі, після смерті матері ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовної заяви з підстав викладених у ній, просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері ОСОБА_3.

Представники відповідачів Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області та Бериславської міської ради Херсонської області в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників.

Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки учасника розгляду цивільної справи, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.

Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві, визначивши закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, дослідивши усі надані докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ст. 10-11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та суд вирішує справу в межах заявлених вимог та підставі наданих йому доказів.

Відповідно до ст. 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині

Відносно надання суду будь-яких інших доказів позивачка наголосила на тому, що надала до справи всі наявні в нього докази .

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судові органи, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечують захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, інтересів суспільства і держави.

Так, судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бериславі Херсонської області померла ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації смертей 2008 року січня місяця 15 числа, відділом реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, зроблено відповідний актовий запис №10 (а.с.5).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Крім того, главою 87 ЦК України визначено процедуру здійснення права на спадкування. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). 11 березня 1989 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 7).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 7,570 гектарів, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, належної померлої, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю площею 7,570 гектарів, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

21.01.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, яка вмотивована тим, що ОСОБА_1 не звернулась до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини з відповідною заявою про прийняття спадщини на майно, яке належало її матері ОСОБА_3 та не надіслала листом заяву на адресу нотаріальної контори.

У розумінні ст.1270 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори 21.01.2015 року, тобто після закінчення шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини.

Станом на час розгляду справи у суді вищезазначена відмова приватного нотаріуса ніким не оскаржена, не скасована, а тому є чинною.

За ч.ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В обґрунтування причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що вона вважала, що батько, який проживав разом з матір'ю після розлучення написав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними.

Законодавством передбачено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Виходячи з вищезазначеного позивачка у розумінні ст.ст.10, 60 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини.

На підставі ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування»,

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 209, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шляхівської сільської ради, Бериславської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини належить відмовити за його необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення його вступної та резолютивної частин, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених ст..294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород