Номер провадження: 22-ц/785/582/15
Головуючий у першій інстанції Жуковський А.Г.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі Сілуковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Одеського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину домобудівництва та визначення порядку користування земельною ділянкою, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину домобудівництва за апеляційною скаргою ОСОБА_7 (в інтересах ОСОБА_8) на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2004 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі,

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Одеського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину домобудівництва та визначення порядку користування земельною ділянкою.

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину домобудівництва.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2004 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, згідно якої:

" 1. Визнано право власності за ОСОБА_6 на спадкове майно, яке складається з 15/300 домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Одесі, що належали на праві приватної власності ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

2. Визнано, що в домоволодінні АДРЕСА_1 в м. Одесі на праві приватної власності належить:

ОСОБА_3 - 68/100 домоволодіння;

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - кожному по 15/300 домоволодіння, в їх загальній частковій власності знаходиться 15/100 домоволодіння.

3. Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 право загального користування без встановлення паркану земельною ділянкою - проїздом вздовж будинку під літерою "Ш" в домоволоінні АДРЕСА_1 в м. Одесі довжиною 11,2 м, шириною 1 м (згідно висновку експерта ОНДІСЕ от 20 вересня 2001 року).

4. Визначено, що сторони встановлюють хвіртку шириною не більше 1 метра від кута будинку під літерою "Ш" в домоволодінні АДРЕСА_1 в м. Одесі, що належить ОСОБА_3, до першої точки вигину ділянки углиб ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

5. Визначено, що по всій довжині будови під літерою "Ш" в домоволодінні АДРЕСА_1 в м. Одесі, що належить ОСОБА_3, встановлюється вимощення шириною 0,4 м від стінки вказаної будівлі на ділянці - проїзді загального користування довжиною 11,2 м, шириною 1 м (згідно висновку експерта ОНДІСЕ от 20 вересня 2001 року).

6. Визначено, що сторони встановлюють в домоволодінні АДРЕСА_1 в м. Одесі глухий паркан довжиною 2,8 м від заїзду на ділянку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з АДРЕСА_1, тобто від воріт до першого кута тильної сторони будівлі під литерою "Ш", що належить ОСОБА_3, розташованого в районі загального проїзду.

7. Визначено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зобовязуються:

- не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою в розмірах по фактично склавшимся кордонам (згідно висновку експерта ОНДІСЕ от 20 вересня 2001 року);

- не перешкоджати ОСОБА_3 в разі необхідності в доступі до стіни будівлі під літерою "Ш" в домоволодінні АДРЕСА_1 в м. Одесі для обслуговування цієї стінки, яка знаходиться на земельній ділянці - проїзді загального користування довжиною 11,2 м, шириною 1 м (згідно висновку експерта ОНДІСЕ от 20 вересня 2001 року);

- не зводити гараж та інші будівлі в районі земельної ділянки-проїзду загального користування (згідно висновку експерта ОНДІСЕ от 20 вересня 2001 року).

8. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зобовязуються не перешкоджати один одному в приватизації, що знаходяться в їх користуванні земельних ділянок та здачі в експлуатацію належних їм часток в домоволодінні АДРЕСА_1 в м. Одесі".

Закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Одеського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину домобудівництва та визначення порядку користування земельною ділянкою, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину домобудівництва

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 (в інтересах ОСОБА_8.) просить вищевказану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в затверджені мирової угоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково.

Судова колегія вважає, що зазначена вище ухвала постановлена з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права України.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що сторони уклали мирову угоду, умови якої не суперечать закону, та мирова угода може бути затверджена судом.

Про наслідки затверждення мирової угоди та закриття провадження по справі сторони сповіщені.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу від 18 березня 1978 року, ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_3 (т. 02 а.с. 194).

Під час перебування у шлюбі подружжя придбало 34/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який має загальну площу 116,80 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між продавцем - ОСОБА_10 та покупцем - ОСОБА_3 (т. 01 а.с. 04-05).

Під час шлюбу подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_3 здійснили реконструкцію придбаної частини будинку, в результаті чого її загальна площа збільшилась до 94,0 кв.м., житлова - 67,7 кв.м., крім того біля будинку побудували літню кухню та гараж.

Розпорядженням Київської райадміністрації №501 від 17 квітня 1998 року реконструйовану частину будинку (прибудова "А1", літня кухня літ. "Ш-1", літ.Ш- 2, гараж літ. "Ш") було прийнято до експлуатації (т. 01 а.с. 08, т. 02 а.с. 85).

26 жовтня 1998 року управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право власності на 29/50 його частин (т. 01 а.с.06, т. 02 а.с. 04).

Рішенням Одеського міськвиконкому № 157 від 22 березня 2001 року (а.с. 05) вищевказаний будинок жилою площею 39.2 кв.м.,загальною площею 144,1 кв.м. був прийнятий до експлуатації (т. 2 а.с. 05).

Таким чином, у подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виникло право спільної сумісної власності на 29/50 часток спірного житлового будинку.

Згідно із ст. 119 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" (яка діяла на зазначений вище період), при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої ради і за згодою решти учасників спільної власності.

Отже, частка співвласника може бути збільшена, якщо поліпшення спільного майна не можливо відділити від спільного житлового будинку, поліпшення проведено своїми силами та коштами, на це дали згоду інші співвласники, поліпшення проведено із дотриманням встановленого порядку використання спільного майна.

Оскільки, вищевказаний житловий будинок літ. "Ш" окремо розташований від будинку літ. "А", згоду на будівництво якого та на збільшення за його рахунок частки у праві спільної часткової власності його співвласники не давали, то прийняття цього будинку до експлуатації не змінює розмір часток в праві спільної часткової власності з відповідачами на спірне домоволодіння, а тому суд суд не мав права визнавати право власності на його частку до складу якої увійшли обидва будинки.

Визнавши право власності за позивачкою на 68/100 частки спірного житлового будинку суд першої інстанції затвердив мирову угоду за спором, який фактично не існував.

В матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_3 за свідоцтвом про право власності або відмови УЖКХ в її видачі.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2003 року було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2002 року, яким було визнано за ОСОБА_3 право власності на 73/100 частини спірного будинку (т. 02 а.с. 25, 63).

Більш того, за загальним правилом судове рішення не є підставою виникнення права власності.

Отже, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки визнав право власності на частку спірного будинку без законних правових підстав.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України (в редакції 1963 року), умови мирової угоди сторін заносяться до протоколу судового засідання і підписуються відповідно позивачем, відповідачем або обома сторонами. Якщо мирова угода сторін викладені в адресованих суду письмових заявах, ці заяви додаються до справи, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Всупереч цим вимогам в мировій угоді відсутній підпис представника Одеського міського управління земельних ресурсів, яке є відповідачем по справі, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема процедури затвердження мирової угоди за відсутності згоди на її укладання однією зі сторін по справі (т. 02 а.с. 143, 145).

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що затвердивши вищевказану мирову угоду, визнавши право власності, суд першої інстанції не врахувавши вимоги ч. 5 ст. 175 ЦПК України, а саме, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 (в інтересах ОСОБА_8) - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2004 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Одеського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину домобудівництва та визначення порядку користування земельною ділянкою, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину домобудівництва - скасувати, матеріали даної цивільної справи - передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко