Справа № 175/3172/15-ц
Провадження № 2/175/1220/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Воздвиженського О.Л.

з участю секретаря Перепелиці Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Підгородненської міської ради, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили суд винести рішення, яким визнати за ними, ОСОБА_1, ОСОБА_2 по ? частині права власності в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_3, на житловий будинок № 177 по вул. Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що їх батько ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив заповіт, відповідно до якого: належний йому будинок з господарським будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Комсомольська, буд. № 177 заповів в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Позивачі надали суду заяву в якій просили розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримали.

Представник Територіальної громади в особі Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа, нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

У судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2011 року помер ОСОБА_3, що підтверджується актовим записом № 246 зробленим в книзі реєстрації смертей 01 листопада 2011 року відділом виконавчим комітетом Підгородненської міької ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 426855 (а.с.15).

За життя, а саме 18 червня 2008 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого: належний йому будинок з господарським будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Комсомольська, буд. № 177 заповів в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.14)

Вказаний правочин було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі за № 1514. (а.с. 14)

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які у встановлений законом строк, звернулися до Дніпропетровської районного Державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постаново про відмову в чинені нотаріальної дії від 04 червня 2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, що помер 25 жовтня 2011 року, успадкували земельну ділянку площею 0,1036 га на якому розташований житловий будинок № 177 по вул. Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за № 1-1964 (а.с. 35)

Також встановлено, що ще в період з 1957 по 1983 роки збудований житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: вул. Комсомольська, буд. № 177 в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, однак правовстановлюючі документи на домоволодіння спадкодавцем не оформлялись.

Крім того, спадкодавцем самовільно добудовані господарські будівлі та споруди: л. кухня літ. «Б», прибудова літ. «б», л.кухня літ. «В», гараж літ. «Г», лазня літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», погріб з шийкою літ. «З», сарай літ. «И», вбиральня літ. «Л», колодязь літ. «К», замощення літ. «І»,. огорожа «№3-6», розташовані по вул. Комсомольській, буд. № 177 в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а спадкоємець не надав документи, що підтверджують узаконення спадкодавцем збудованих самочинно будівель.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно Технічного паспорту - 2015 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 25 жовтня 2011 року ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у зв'язку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця ОСОБА_3 не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав на житловий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька по 1/2 частині житлового будинку № 177 по вул. Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарських будівель.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Підгородненської міської ради, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії АМ № 189963 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 18 січня 2001 року, право власності на ? частки житлового будинку № 177 по вул. Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», 1 коридор 5,5 кв.м., 2 - комора 3,0 кв.м., 3 кухня 10,0 кв.м, 4 кімната 19,5 кв.м, 5 кімната 5,2 кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., допоміжною площею 18,5 кв.м., зовнішню площею будинку 55.8 кв.м., та господарських споруд: л. кухня літ. «Б», прибудова літ. «б», л.кухня літ. «В», гараж літ. «Г», лазня літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», погріб з шийкою літ. «З», сарай літ. «И», вбиральня літ. «Л», колодязь літ. «К», замощення літ. «І»,. огорожа «№3-6» в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3 померлого 25 жовтня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, паспорт серії АЕ № 803618 виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 22 вересня 1997 року, право власності на ? частки житлового будинку № 177 по вул. Комсомольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», 1 коридор 5,5 кв.м., 2 - комора 3,0 кв.м., 3 кухня 10,0 кв.м, 4 кімната 19,5 кв.м, 5 кімната 5,2 кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., допоміжною площею 18,5 кв.м., зовнішню площею будинку 55.8 кв.м., та господарських споруд: л. кухня літ. «Б», прибудова літ. «б», л.кухня літ. «В», гараж літ. «Г», лазня літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», погріб з шийкою літ. «З», сарай літ. «И», вбиральня літ. «Л», колодязь літ. «К», замощення літ. «І»,. огорожа «№3-6» в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3 померлого 25 жовтня 2011 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Л. Воздвиженський