Справа № 541/2241/14-ц
Номер провадження 2-др/541/2/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(додаткове)

03 березня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі - Продан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Миргородська міська рада, Управління Держземагенства у Миргородському районі про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою із знесенням огорожі,

в с т а н о в и в :

19 лютого 2015 року Миргородським міськрайонний судом було прийнято рішення по вище зазначеній цивільній справі.

24.02.2015 року до суду надійшла заява від відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про винесення додаткового рішення стосовно стягнення з позивачки на їхню користь судових витрат понесених ними в процесі розгляду справи, а саме: витрат по оплаті юридичної допомоги адвоката в сумі 450 грн. і витрат понесених ними на оплату робіт по встановленню меж належної їм земельної ділянки в натурі в сумі 500 грн.

В судовому засіданні відповідачки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 свою заяву підтримали та просили її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 просила відмовити відповідачкам у задоволенні їхньої заяви про стягнення судових витрат.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час судового розгляду справи, але направив на адресу суду заяву в якій він просить відмовити у задоволенні заяви відповідачок стосовно стягнення судових витрат.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до переконання, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 слід відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, виходячи з наступних обґрунтувань.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

З квитанції адвоката ОСОБА_5 (а.с. 68) вбачається, що відповідачками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було сплачено адвокату за надану правову допомогу 450 грн.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Адвокат ОСОБА_5 не надавав відповідачкам правової допомоги в судовому засіданні, не приймав участі в окремих процесуальних діях поза судовим засіданням, не ознайомлювався з матеріалами цивільної справи, а отже зважаючи на положення вище згаданого Закону, вони не набули права на відшкодування витрат понесених ними на правову допомогу. Крім того, адвокатом не долучено розрахунку вартості наданої правової допомоги на основі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

15.09.2014 року відповідачки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали з Приватним підприємством «Земсервіс Плюс» договір на встановлення меж земельної ділянки та оплатили даному підприємству 500 грн. за виконану роботу (а.с.71-72).

Суд приходить до переконання, що дані витрати понесені відповідачками на оплату роботи ПП «Земсервіс Плюс» по встановленню меж їхньої земельної ділянки не відносяться до судових витрат, а отже також не підлягають до стягнення.

Зважаючи на вище викладене, в задоволенні заяви ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 62; 64; 77; 78; 88; 208; 214; 215; 218; 220 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6 і ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

ССуддя: С. В. Андрущенко-Луценко