АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4738/15 Справа № 2-417/11 Головуючий у 1 й інстанції - Боженко Л.В. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з неодноразово уточненим позовом до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що з 27 грудня 1997 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В травні 2010 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року шлюб між ними розірвано.

Посилаючись на те, що за час шлюбу вони придбали майно, щодо розподілу якого вони не можуть досягти домовленості, та з урахуванням інтересів їх неповнолітньої дитини, яка є інвалідом дитинства, просила суд ухвалити рішення, яким розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити їй квартиру АДРЕСА_1, вартістю 95.887 грн., гараж АДРЕСА_2, вартістю 23.167 грн., а відповідачу виділити комп'ютер, вартістю 8.000 грн., домашній кінотеатр, вартістю 4.300 грн., пилосос "Томас", вартістю 4.200 грн., праску "Браун", вартістю 500 грн., мікрохвильову піч, вартістю 1.200 грн., духову шафу, вартістю 2.500 грн., телевізор "Панасоннік", вартістю 6.000 грн., пральну машину LG, вартістю 3.000 грн., стінку меблеву до зали, вартістю 1.500 грн., фотоапарат "Олімпус", вартістю 800 грн., тренажери, вартістю 2.490 грн., пилу болгарку, вартістю 250 грн., вклад у відділенні ПАТ КБ "Приватбанк" на суму 53.550 грн.45 коп., золоті вироби на суму 32.870 грн.60 коп. Стягнути з неї на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості майна у розмірі 2.357 грн.05 коп.

У жовтні 2013 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним уточненим позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю, з тих самих підстав.

Зазначав, що є інвалідом першої групи, що спірна квартира є його єдиним житлом, просив суд поділити майно за його варіантом та визнати грошові кошти його особистою приватною власністю та виділити йому гараж в кооперативі "Шахтобудівник", вартістю 23.167 грн., стінку меблеву до зали, вартістю 1.500 грн., фотоапарат "Олімпус", вартістю 800 грн., тренажери: лава для пресу, вартістю 490 грн., велотренажер, вартістю 2.000 грн., електродриль, вартістю 250 грн., пилу електричну (болгарку), вартістю 250 грн., а всього на суму 28.457 грн. З урахуванням грошових коштів в сумі 20.000 грн., які були зняті ним з депозитного рахунку НОМЕР_1, вважає, що загальна сума виділеного майна складає 48.457 грн. Просив виділити ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, вартістю 148.701 грн., 2 кондиціонери "Самсунг", вартістю по 4.500 грн. за кожний, всього на суму 9.000 грн., холодильник "Снайге", вартістю 3.000 грн., кухонний гарнітур, вартістю 10.000 грн., душову кабінку, вартістю 2.000 грн., комод, вартістю 3.000 грн., водонагрівач, вартістю 1.000 грн., спальний гарнітур, вартістю 2.000 грн., ліжко, вартістю 2.500 грн., відеоплеєр "Самсунг", вартістю 500 грн., телевізор "Самсунг", вартістю 1.200 грн., музичний центр, вартістю 1.200 грн., м'які меблі до зали (диван і два крісла), вартістю 5.000 грн., журнальний столик, вартістю 1.000 грн., стінку меблеву до зали, вартістю 2.500 грн., м'який кухонний куточок, вартістю 2.500 грн., витяжку на кухню, вартістю 3.000 грн. Визнати грошові кошти внесені на його ім'я в ПАТ КБ "Приватбанк" на депозитні рахунки НОМЕР_1 в розмірі 20.941 грн.91 коп. та НОМЕР_2 в розмірі 33.218 грн. 54 коп. його особистою приватною власністю та стягнути компенсацію за перевищення частки майна.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 24 червня 2014 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 148.701 грн. Виділено ОСОБА_2: 2 кондиціонери "Самсунг", вартістю по 4.500 грн. за кожний, всього на суму 9.000 грн., холодильник "Снайге", вартістю 3.000 грн., кухонний гарнітур, вартістю 10.000 грн., душову кабінку, вартістю 2.000 грн., комод, вартістю 3.000 грн., водонагрівач, вартістю 1.000 грн., спальний гарнітур, вартістю 2.000 грн., ліжко, вартістю 2.500 грн., відіоплеєр "Самсунг", вартістю 500 грн., телевізор "Самсунг", вартістю 1.200 грн., музичний центр, вартістю 4.500 грн., м'які меблі до зали (диван і два крісла), вартістю 5.000 грн., журнальний столик, вартістю 1.000 грн., м'який кухонний куточок, вартістю 2.500 грн., витяжку на кухню, вартістю 3.000 грн., а всього на суму 50.200 грн. Визнано за ОСОБА_3 право власності на гараж №1 в кооперативі "Шахтобудівників", вартістю 23.167 грн. та виділено йому майно: стінка меблева до зали, вартістю 1.500грн., фотоапарат "Олімпус", вартістю 800 грн., електродриль, вартістю 250 грн., тренажери: лава для пресу, вартістю 490 грн., велотренажер, вартістю 2.000 грн., електричну пилу (болгарка), вартістю 250 грн., а всього на суму 5.290 грн. Визнано грошові кошти на депозитних рахунках НОМЕР_1 в розмірі 20.941 грн.91 коп. та НОМЕР_2 в розмірі 33.218 грн.54 коп. особистою приватною власністю ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості частки спільного сумісного майна подружжя в розмірі 75.222 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, розподіливши спільно нажите майно за її варіантом з урахуванням інтересів її дитини інваліда.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру вартістю 148.701 грн., на частину рухомого майна та в частині стягнення з ОСОБА_4 грошової компенсації різниці вартості частки спільного сумісного майна подружжя в сумі 75.222 грн. скасовано. В порядку розподілу спільно нажитого майна виділено ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, вартістю 95.887 грн. Виділено ОСОБА_3 спільно нажите майно, а саме - 2 кондиціонери "Самсунг", вартістю по 4.500 грн. за кожний, всього на суму 9 000 грн., холодильник "Снайге", вартістю 3.000 грн., комод, вартістю 3.000 грн., відєоплеєр "Самсунг", вартістю 500 грн., телевізор "Самсунг", вартістю 1.200 грн., музичний центр, вартістю 4.500 грн., м'які меблі до зали (диван і два крісла), вартістю 5.000 грн., журнальний столик, вартістю 1.000 грн., а всього на суму 27.200 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості частки спільного сумісного майна подружжя в сумі 31.615 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що з 27 грудня 1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом дитинства та перебуває на утриманні позивачки.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано та встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинено в червні 2010 року (том 1 а.с.6).

За період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1, гараж АДРЕСА_2, 2 кондиціонери "Самсунг", вартістю по 4.500 грн. за кожний, всього на суму 9 000 грн., холодильник "Снайге", вартістю 3.000 грн., кухонний гарнітур, вартістю 10.000 грн., душову кабінку, вартістю 2.000 грн., комод, вартістю 3.000 грн., водонагрівач, вартістю 1.000 грн., спальний гарнітур, вартістю 2.000 грн., ліжко, вартістю 2.500 грн., відеоплеєр "Самсунг", вартістю 500 грн., телевізор "Самсунг", вартістю 1.200 грн., музичний центр, вартістю 4.500 грн., м'які меблі до зали (диван і два крісла), вартістю 5.000 грн., журнальний столик, вартістю 1.000 грн., стінку меблеву до зали, вартістю 1.500 грн., м'який кухонний куточок, вартістю 2.500 грн., духову шафу, вартістю 2.500 грн., витяжку на кухню, вартістю 3.000 грн., фотоапарат "Олімпус", вартістю 800 грн., електродриль, вартістю 250 грн., тренажери: лава для пресу, вартістю 490 грн., велотренажер, вартістю 2.000 грн., електричну пилу (болгарка), вартістю 250 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони дійшли згоди щодо вартості рухомого майна.

Відповідно до висновку спеціаліста №54 по дослідженню квартири АДРЕСА_1 та гаражу АДРЕСА_2, район ПШС, в м.Павлограді Дніпропетровської області, складеного 24 вересня 2010 року спеціалістом ОСОБА_6, дійсна ринкова вартість двокімнатної квартири №49, загальною площею 48,0 кв.м (без врахування площі лоджії), розташованої на п'ятому поверсі п'ятиповерхового цегляного житлового будинку по вул.Дніпровська,20 у м.Павлограді Дніпропетровської області, на дату проведення експертизи, становить 95.887 грн. Дійсна ринкова вартість гаража АДРЕСА_2, район ПШС в м.Павлограді Дніпропетровської області, на дату проведення експертизи, становить 23.167 грн. (том 1 а.с.10-22)

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №4112-12 від 05 березня 2013 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2012 року про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, середньоринкова вартість квартири АДРЕСА_1 за порівняльним підходом станом на березень 2013 року складає 148.701 грн. (том 1 а.с.87,89-105)

Частиною 1 ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначено в ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено та це вбачається з матеріалів справи, спірне майно, з поділу якого заявлені позовні вимоги, придбане сторонами під час шлюбу.

Відповідно до п.п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК).

Проте розподіливши майно між подружжям таким чином, що позивачці ОСОБА_2 необхідно сплатити відповідачу ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 75.222 грн., районний суд не врахував вказані вище вимоги закону та обставини, які є суттєвими у даному спорі, а саме те, що з позивачкою залишилась проживати спільна донька-інвалід, а також те що на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною, а тому сплата такої значної суми компенсації порушує її право на судовий захист.

Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Відповідно до заявлених вимог, сторони просили провести поділ майна в натурі, предметом такого поділу була значна кількість рухомих речей, що дозволяло їх виділити кожному із подружжя відповідно до частки останніх в цьому майні, зі сплатою позивачкою компенсації у меншому розмірі, ніж визначив суд.

Оскаржуваним рішенням суду позивачці було виділено рухоме майно на суму 50.200 грн., тоді як відповідачу було виділено рухоме майно на суму 5.290 грн., тому колегія суддів вважає необхідним перерозподілити майно, виділене позивачці ОСОБА_2, виділивши з нього відповідачу ОСОБА_3 - 2 кондиціонери "Самсунг", вартістю по 4.500 грн. за кожний, а всього на суму 9.000 грн., холодильник "Снайге", вартістю 3.000 грн., комод, вартістю 3.000 грн., відеоплеєр "Самсунг", вартістю 500 грн., телевізор "Самсунг", вартістю 1.200 грн., музичний центр, вартістю 4.500 грн., м'які меблі до зали (диван і два крісла), вартістю 5.000 грн., журнальний столик, вартістю 1.000 грн., а всього на суму 27.200 грн., з урахуванням майна, виділеного відповідачу за рішенням суду в розмірі 5.290 грн., на загальну суму 32.490 грн.

Майно, яке залишається виділеним позивачці за рішенням суду, складає: кухонний гарнітур, вартістю 10.000 грн., душова кабінка, вартістю, 2.000 грн., водонагрівач, вартістю 1.000 грн., спальний гарнітур, вартістю 2.000 грн., ліжко, вартістю 2.500 грн., м'який кухонний куточок, вартістю 2.500 грн., витяжка на кухню, вартістю 3.000 грн., а всього майна на суму 23.000 грн.

Доводи апелянта про те, що при розподілі майна судом не було враховано те майно, яке позивачка зазначала в остаточній редакції свого позову, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції, відмовляючи в позові в цій частині, зазначив, що сторонами спору не надано суду доказів щодо наявності та місцезнаходження зазначеного майна. Вказаний висновок суду доводами апеляційної скарги не спростований, тому, колегія суддів вважає, що районним судом правильно відмовлено ОСОБА_2 в задоволені позову в цій частині.

Також є правильним висновок районного суду про виділення у власність позивачці ОСОБА_2 в порядку розподілу спільного майна подружжя квартири АДРЕСА_1 вартістю 148.701 грн. з урахуванням інтересів дитини-інваліда ОСОБА_5

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При вирішенні питання щодо спірної квартири АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, колегією суддів враховано, що вказана квартира з моменту її придбання належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а не на праві спільної часткової власності в рівних частках, питання щодо визначення часток у спільній квартирі сторонами у даному спорі не заявлялося, тому за таких обставин квартира може бути об'єктом поділу спільного майна подружжя тільки на підставі ст.ст.60,61,71 СК України, а не ст.ст.364,365,367 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що вартість спірної квартири, яка була врахована при визначені загальної вартості спільно нажитого майна, а саме 148.701 грн., на підставі висновку судової експертизи №4112-12 від 05 березня 2013 року, є суперечливою та не може бути врахована судом, не можуть бути прийняті до уваги.

З розділу 2 "Дослідження" висновку судової будівельно-технічної експертизи №4112-12 від 05 березня 2013 року вбачається, що об'єктом дослідження є двокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка розташована на 5-му поверсі п'ятиповерхового житлового будинку.

Дослідження квартири проведено візуальним оглядом приміщень та зі ставленням з даними технічної документації наданої у матеріалах справи.

Згідно технічного паспорту спірна квартира складається з приміщень: коридор - 7,8 кв.м, убиральня - 1.0 кВ.м, ванна кімната - 2,0 кв.м, кухня - 9,3 кв.м, житлова кімната - 11,9 кв.м, житлова кімната - 16,0 кв.м, лоджія - 6,2 кв.м. Загальна площа квартири 54,2 кв.м.

Крім того, проведення даної експертизи було призначено ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 17 жовтня 2012 року, експерт попереджений про кримінальну відповідальність.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що грошові кошти, які визнані судом як особиста приватна власність ОСОБА_3, є спільною сумісною власністю та повинні бути враховані при розподілі майна, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з виписки по особовому рахунку НОМЕР_2 вбачається, що грошові кошти у розмірі 33.218 грн.54 коп. були внесені ОСОБА_3 12 червня 2010 року, тобто після припинення шлюбних відносин, а тому районний суд обґрунтовано визнав їх особистою власністю відповідача. Щодо грошових коштів на рахунку НОМЕР_1, які були внесені ОСОБА_3 27 травня 2010 року, тобто під час перебування у шлюбі та проживання однією сім'єю, а тому суд правомірно відніс їх до суми спільного майна подружжя, яке було виділено ОСОБА_3 (том 1 а.с.143,146,233,234)

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відповідно до вимог ч.4 ст.10, ч.1 ст.31, ч.1 ст.137 ЦПК України повинен сприяти сторонам у здійсненні їх прав для всебічного й повного з'ясування обставин справи, в тому числі зобов'язаний за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, витребувати докази, коли у цих осіб є складнощі щодо їх отримання.

Ці норми процесуального права при ухваленні рішення судом першої інстанції виконані.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не свідчать про незаконність та неправильність рішення суду.

Таким чином, вартість виділеного майна ОСОБА_2 складає: 171.701 грн. (148.701 грн. + 23.000 грн.)

Вартість виділеного майна ОСОБА_3 складає: 76.599 грн. (23.167 грн. + 33.190 грн. + 20.941 грн. (грошові кошти за договором НОМЕР_1)

Доля кожного з подружжя складає 124.150 грн. (248.300 грн.:2)

Тому для приведення у рівність часток кожного з подружжя з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця в долях в розмірі 47.551 грн. з розрахунку 124.150 грн.-76.599 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року в частині виділення ОСОБА_2 рухомого майна: двох кондиціонерів "Самсунг", вартістю по 4.500 грн. за кожний, всього на суму 9.000 грн., холодильника "Снайге", вартістю 3.000 грн., комода, вартістю 3.000 грн., відеоплеєра "Самсунг", вартістю 500 грн., телевізора "Самсунг", вартістю 1.200 грн., музичного центру, вартістю 4.500 грн., м'яких меблів до зали (дивану і двох крісел), вартістю 5.000 грн., журнального столику, вартістю 1.000 грн., та стягнення грошової компенсації різниці вартості частки спільного сумісного майна подружжя в сумі 75.222 грн. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Виділити ОСОБА_3 спільно нажите майно, а саме: два кондиціонери "Самсунг", вартістю по 4.500 грн. за кожний, всього на суму 9.000 грн., холодильник "Снайге", вартістю 3.000 грн., комод, вартістю 3.000 грн., відеоплеєр "Самсунг", вартістю 500 грн., телевізор "Самсунг", вартістю 1.200 грн., музичний центр, вартістю 4.500 грн., м'які меблі до зали (диван і два крісла), вартістю 5.000 грн., журнальний столик, вартістю 1.000 грн., всього на суму 27.900 грн. (двадцять сім тисяч дев'ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості частки спільного сумісного майна подружжя в розмірі 49.801 грн. (сорок дев'ять тисяч вісімсот одна гривня).

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.