Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 234/8023/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Сухоручко Ю.О.
№ провадження
22-ц/778/1500/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І., При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позивач зазначала, що вона за договором дарування, посвідченим нотаріально 30.01.2013 року, є власницею квартири АДРЕСА_1. На початку 2014 року в санвузлі її квартири було зроблено капітальний ремонт. Стіни були вкриті гіпсокартоном, поверх якого вкладено керамічну плитку. Стеля по периметру шириною 0,4 м. була оброблена гіпсокартоном, в який вмонтовано галогенові світильники. Всередині стелі зафіксовано натяжну стелю.

Позивач, посилаючись на те, що вона є інвалідом третьої групи, вказувала, що в період часу з 07.07.2014 року по 13.08.2014 року знаходилась на лікуванні в санаторії «Авангард» м. Немирів Вінницької області. Повернувшись додому, вона виявила наслідки чергового затоплення квартири з вини відповідачки - власниці квартири № 6, які проявилися у наступному: в результаті затоплення санвузла було в значній мірі зіпсовано зроблений в ньому капітальний ремонт. В квартирі стояв стійкий запах цвілі. Натяжна стеля звисала краплею - в ній було багато води. Гіпсокартон, що розташований по периметру стелі був мокрий, в наслідок чого його бортики були зламані, а галогенові світильники мерехтіли.

Позивач вказувала, що 18.08.2014 року комісією у складі представників ПП «Алатир» (це підприємство є організацією, яка обслуговує вказаний будинок) було складено акт, згідно якого затоплення санвузла її квартири відбулося в наслідок несправності змивного бачка у квартирі № 6, яка знаходиться поверхом вище. Вказаною комісією власнику квартири № 6 - ОСОБА_2 було рекомендовано замінити змивний бачок на новий.

Посилаючись на те, що вартість ремонтних робіт у санвузлу складатиме 4792 грн., позивач просила стягнути цю суму з відповідача на її користь.

Крім того, позивач зазначала, що по причині винних дій відповідачки їй заподіяно також моральну шкоду, оскільки її сталий спосіб життя різко погіршився, їй прийшлося докладати додаткові зусилля для організації подальшого життя. Постійне нервування привело до того, що 19.02.2014 року вона захворіла, була вимушена проходити лікування у неврологічному відділені. В квартирі у зв'язку з затопленням відповідачкою, стоїть стійкий запах цвілі, який вона до теперішнього часу не може ліквідувати. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 3969 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції вірно посилався на положення статей 22, 23, 386 ЦК України, якими передбачені підстави відшкодування збитків та інші способи відшкодування моральної шкоди; визначено поняття моральної шкоди та підстави її відшкодування; засади захисту права власності.

Також суд застосував приписи статей 1166, 1167 ЦК України, якими визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що позивачем ОСОБА_3 доведено той факт, що мало місце залиття її квартири (зокрема, санвузлу - який в результаті знесення стіни між ванною кімнатою та туалетом став одним приміщенням) з причини переливу води через верхній зріз сантехнічних приборів у зв'язку з несправністю змивного бочка в квартирі № 6, яка знаходиться поверхом вище і належить ОСОБА_2 Тобто, суд вважав доведеним, що позивачці спричинено матеріальну та моральну шкоду в зв'язку з пошкодженням її майна з вини відповідача ОСОБА_2

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, належним чином оціненим доказам, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи. Апелянт вважає, що відсутня її вина в затопленні, а також вона не згодна з вартістю ремонтно-відновлювальних робіт, вказаних експертом. Крім того, апелянт вважає, що самовільне перепланування квартири позивачкою впливає на обсяг ушкоджень та на вартість ремонту.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1 - за нотаріально посвідченим договором дарування від 13.01.2013 р., проживає та зареєстрована в цій квартирі (а. с. 4-5; 16-17) .

Відповідно до повідомлення КП БТІ м. Краматорська від 02.09.2014 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає сама в цій квартирі ( а. с. 6-7).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 неодноразово зверталася до керівництва ПП «Алатир» (це підприємство є організацією, яка обслуговує вказаний будинок) щодо систематичного заливу санвузла в її квартирі із квартири № 6, яка розташована поверхом вище - над її квартирою. В заявах ОСОБА_3 вказувала, що мешканка квартири № 6 ОСОБА_2 не реагує на її прохання усунути неполадки, а тому просила направити представника ПП «Алатир» для виявлення причини витоку води (а. с. 8-12).

Відповідно до акту ПП «Алатир» від 18.08.2014 року , складеного працівниками цього підприємства, в ході обстеження квартири АДРЕСА_1 було виявлено залиття на стелі, залиття відбулося у зв'язку з несправністю змивного баку унітазу, який знаходиться в квартирі № 6 цього будинку ( а.с.9).

З висновку № 152/8 будівельно - технічного дослідження від 18.09.2014 року, вбачається, що неодноразове залиття квартири АДРЕСА_1 відбувалося по причині переливу води через верхній зріз сантехнічних приборів, у зв'язку з несправністю змивного бочка в квартирі № 6 цього будинку. Вартість ремонтно -відновлювальних робіт у квартирі АДРЕСА_1 складає - 3969 грн.( а. с. 27-47).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а статтею 386 ЦК визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування заподіяного йому майнового і морального збитку.

Згідно положень частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

На час затоплення квартири відповідач ОСОБА_2 була власницею квартири АДРЕСА_2, а тому є відповідальною за несправність змивного баку, що призвело до залиття квартири № 2, яка належить позивачці ОСОБА_3 і знаходиться поверхом нижче.

В ході розгляду справи судом першої інстанції представник відповідачки позов не визнавала, оскільки вважала, що висновок експерта не є доказом, має протиріччя, експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Представник відповідача посилалася на те, що відповідно до висновку, вихідними матеріалами для дослідження є технічний паспорт на квартиру № 2, результат натурального обстеження квартири № 3 ( замість квартири № 2 позивачки). Відповідно до технічного паспорту БТІ, технічна характеристика квартири: санвузол ( туалет) №8 був площею - 1,3 кв. м., ванної кімнати №7, площею 2,20 кв. м. Після ремонту квартири позивачки та незаконного перепланування квартири (знесення перегородки між приміщенням ванни та туалету), це перепланування не внесено в технічний паспорт, а тому стверджувати де саме було затоплення не має можливості.

Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України надані сторонами докази, суд першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення вказав, що суд не бере до уваги доводи представника відповідачки щодо не належності доказів по справі, а саме висновку будівельно-технічного дослідження, оскільки в квартирі позивачки зроблено перепланування, яке не внесено в технічний паспорт, оскільки дані ствердження були спростовані під час судового розгляду справи поясненнями експерта, яка підтвердила висновки дослідження, та пояснила, що перепланування квартири позивачки не впливає на висновки.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та вказано в мотивувальній частині судового рішення, під час судового засідання представник відповідачки відмовилася від проведення будівельно - технічної експертизи.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що позивачем ОСОБА_3 доведено той факт, що мало місце залиття її квартири (зокрема, санвузлу - який в результаті знесення стіни між ванною кімнатою та туалетом став одним приміщенням) з причини переливу води через верхній зріз сантехнічних приборів у зв'язку з несправністю змивного бочка в квартирі № 6, яка знаходиться поверхом вище і належить ОСОБА_2 Тобто, суд вважав доведеним, що позивачці спричинено матеріальну та моральну шкоду в зв'язку з пошкодженням її майна з вини відповідача ОСОБА_2

За таких обставин суд дійшов вірного висновку, що на користь позивачки слід стягнути матеріальну шкоду - у розмірі вартості відновлювального ремонту приміщення санвузлу в квартирі позивачки, витрат на проведення експертизи та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. - у зв'язку з пошкодженням її майна в результаті затоплення, яке відбулося шляхом затікання води з квартири № 6, яка належить відповідачці ОСОБА_2

Також апелянт вказує на те, що висновок експерта не є доказом, оскільки має протиріччя, крім того, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Цей довід апеляційної скарги є неспроможним, оскільки цей висновок експерта хоча і не являється висновком судової експертизи, проте є письмовим доказом - висновком судового експерта Пальченко О.Ю., який досліджувався і оцінювався судом першої інстанції разом із іншими доказами, як-то передбачено статтею 212 ЦПК України (а. с. 26-63).

В засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 16.12.2014 року судовий експерт Пальченко О.Ю. пояснила, що фактично обстеження було проведено у квартирі АДРЕСА_1, а у висновку № 152/8 в графі «результати натурного обстеження квартири» помилкова вказана квартира № 3. Також експерт пояснила, що при проведенні обстеження вона вимагає правовстановлюючі документи на квартиру та оцінює фактичний стан квартири. Перепланування в квартирі позивачки (а саме, знесення стіни між санвузлом та ванною кімнатою) не вплинуло на результати обстеження.

Судова колегія звертає увагу на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції представник відповідача, вказуючи на те, що висновок експерта не є доказом, на надала будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та не подавала письмового клопотання про призначення в справі відповідної судової будівельно-технічної експертизи. До апеляційної скарги також не надавалося клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосуються її незгоди з судовим рішенням в частині стягнення з неї на користь позивачки моральної шкоди. Апелянт вважає, що вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди є необгрунтованими, оскільки з довідок наданих позивачкою до суду вбачається, що її захворювання створились у зв'язку з запаленням головного мозку. Залиття сталося у серпні 2014 року, а захворіла позивачка у лютому 2014 року, тобто відсутній причинний зв'язок.

Такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки за змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна.

Виходячи з того, що майно позивачки пошкоджено залиттям квартири, яке відбулося з вини відповідачки, то є доведеним, що позивачці ОСОБА_3 спричинено і моральну шкоду, розмір якої (1000 грн.) судом першої інстанції визначено правильно - з урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: