АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/ 1284/15 Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 638/5271/14-ц
Категорія : договірні Головуючий 1 інст. - Лазюк С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Черкасова В.В.

Пономаренко Ю.А.

При секретарі Лашаковій Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди

по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Публічного Акціонерного Товариства "Банк "Фінанси та кредит" , який в липні 2014 року доповнила та просила стягнути моральну шкоду у розмірі 20000 грн., відшкодувати упущену вигоду в сумі 4207,29 грн. В обґрунтовування позовних вимог вказувала на те, що 20.07.2006 р. уклала з відповідачем Кредитний договір за № 18-01/А на отримання кредитних ресурсів для придбання легкового автомобіля «DAEWOO LANOS», який у відповідності до п. 5.2 Кредитного договору був застрахований за договором страхування №19-3351002 від 19.07.2006р., укладеним між позивачкою та ВАТ «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» (яка потім змінила назву на ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»), за умовами якого вигодонабувачем визначено Відповідача. Також 20.07.2006 р. між відповідачем та позивачем було укладено Договір застави автомобіля. Разом з укладанням кредитного договору у якості бонусу від Відповідача було за договором № 005-Z/001754 від 20.07.2006 р. безкоштовно відкрито картковий рахунок НОМЕР_1. 22 березня 2007 року із автомобілем «DAEWOO LANOS» стався страховий випадок. Суму страхового відшкодування у розмірі 9727 грн. 91 коп. на підставі заяви вигодонабувача перераховано страхувальнику ОСОБА_3 на рахунок НОМЕР_1 за мінусом 291 грн. 84 коп., оплати за проведену банківську операцію, на що позивач згоди не давала. Вважає, що такі дії Відповідача порушили її права споживача і підпадають під ознаку нечесної підприємницької практики, яка забороняється згідно зі ст. 19 Закону України № 1023-ХП від 12.05.1991 р. «Про захист прав споживачів», а комісійна винагорода в розмірі 291 грн. 84 коп., була отримана відповідачем незаконно. 25.07.2009 року на виконання умов п. 5.2 Кредитного договору позивач уклала черговий договір страхування з HACK «Оранта» № К.28.0353.09.3 вигодонабувачем за яким визначено Відповідача. Під час дії цього договору страхування із її автомобілем «DAEWOO LANOS» 13.08.2009р.,13.02.2010р. та 12.05.2010р. сталися три страхових випадки. Відповідач на підставі п. 5.4 Кредитного Договору № 18-01/А від 20.07.2006 р., як вигодонабувач за договором страхування № К.28.0353.09.3.Ф від 25.07.2009 р., мав переважне право на задоволення кредиторських вимог із сум страхового відшкодування. Проте відповідач не скористався своїм правом, діяв недобросовісно, вчасно не повідомляв страхову компанію про розпорядження страховими відшкодуваннями. Лише в березні 2013 року відповідач повідомив страхову компанію, що станом на 29 березня 2013 року позичальник зобов'язання за кредитним договором виконані, тому страхувальник має право розпоряджатися страховим відшкодуванням на власний розсуд. Такі дії відповідача позбавили позивача можливості дострокового погашення кредиту за рахунок сум страхового відшкодування, заподіяли позивачці моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 грн. За весь час дії Кредитного договору позивачка добросовісно виконувала всі його умови і претензій Відповідач до неї не пред'являв. Кредитний договір № 18-01/А від 20.07.2006 р. закінчив свою дію 20.07.2012г., але Відповідач ще більше восьми місяців після закінчення договору (з 20.07.2012р. до 29.03.2013р.) не надавав дозволу на отримання страхових відшкодувань. У разі отримання страхового відшкодування вона могла б покласти ці грошові кошти на депозитний рахунок до банку та за звичайних обставин реально отримати дохід (упущена вигода) в сумі 4207,29 грн., які просить стягнути з Відповідача .

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди задоволено частково. Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства "Банк "Фінанси та кредит" на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 20000 грн. та вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року в задоволенні заяви відповідача Публічного Акціонерного Товариства "Банк "Фінанси та кредит" про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного Акціонерного Товариства "Банк "Фінанси та кредит" ставиться питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що умовами договорів не визначені будь-які строки для вчинення вигодонабувачем за договором страхування дій по одержанню страхового відшкодування. До того ж дії відповідача не визнавалися неправомірними. Моральної шкоди позивачці не заподіювалося, тому підстав для стягнення сум у відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України у суду першої інстанції не було.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року в частині відмови у позові ОСОБА_3 до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про відшкодування упущеної вимоги сторонами не оскаржується і судом апеляційної інстанції згідно до ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із доведеності порушення відповідачем вимог ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», проведення агресивної підприємницької діяльності з елементами примусу та порушення свободи вибору при укладанні банківської послуги щодо відкриття рахунку, чинення перешкод позивачці в одержанні страхового відшкодування за наслідками страхових випадків, що призвело до тривалих душевних страждань позивача у зв'язку із протиправною поведінкою відповідача.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст. 213 ,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, котрі були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися позивачем вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин , яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або опорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя , суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст.ст.. 10, 31,58-60 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права та обов'язки, в тому числі і рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 20.07.2006 р. між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 18-01/А на суму 50030 грн. зі строком повернення кредиту до 20 липня 2012 року з цільовим призначенням для придбання легкового автомобіля «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_2 та Договір N 005-z/001754 про відкриття карткового рахунку, надання та використання платіжної картки миттєвого випуску строком на три роки . На забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором 20 липня 2006 року укладено Договір застави автомобіля «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_2. Відповідно до п.п.5.2, 5.3 Кредитного договору позичальник зобов'язувався застрахувати на весь період дії кредитного договору на користь банку предмет застави, переданий у забезпечення виконання за цим договором, на умовах, погоджених з банком, та повідомляти страховика про настання страхового випадку. За умовами п. 5.4 Кредитного договору у випадку настання страхової події за договором страхування предмета застави, переданого в забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредитних ресурсів та виконання Позичальником всіх своїх зобов'язань за цим Договором, а, крім того, Банк, як вигодонабувач за договором страхування предмета застави має переважне право задоволення кредиторських вимог із сум страхового відшкодування.

19 липня 2006 року між страховиком ВАТ «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» ( після зміни найменування ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант») та страхувальником ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №19-3351002 , вигодонабувачем за яким визначено ПАТ "Банк "Фінанси та кредит". Відповідно до умов здійснення страхових виплат страхові виплати провадяться на підставі заяви страхувальника(його правонаступника або третіх осіб). 25 липня 2009 року між страховиком НАСК «Оранта» та страхувальником ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д/н НОМЕР_2 , вигодонабувачем за яким визначено ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", умовами якого визначені строки повідомлення про страховий випадок, розгляд заяви страхувальника, складання страхового акту та виплату страховиком страхового відшкодування в строк до 15 днів після складання страхового акту.

Згідно до ст. 19 Закону України « Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності.

Сторонами не заперечувалося, що укладені між позивачем, відповідачем та страховиками договори кредиту, відкриття карткового рахунку, застави транспортного засобу та добровільного страхування транспортного засобу сторонами виконувалися та не оспорювалися.

Відповідно у суду першої інстанції не було підстав для визнання агресивними, з елементами примусу, такими, що підпадають під положення ст. 19 Закону України « Про захист прав споживачів» та заподіюють позивачеві моральну шкоду, дії , вчинені відповідачем при відкритті на ім'я позивача договору карткового рахунку, який підписано особисто ОСОБА_3, та при виконанні умов договорів щодо одержання страхового відшкодування, в тому числі при зарахуванні страхової виплати на рахунок позивача , відкритий в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" .

Обставини справи свідчать , підтверджуються матеріалами справи, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договірних відносин.

Згідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

За загальними правилами , визначеними ст. ст.526 , 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання( неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено настання правових наслідків у разі порушення зобов'язань, встановлених договором або законом, зокрема відшкодування збитків, сплату неустойки або моральної шкоди.

Умовами укладених з позивачем Договорів не визначено обов'язку кредитора ПАТ "Банк "Фінанси та кредит» та вигодонабувача за договорами страхування до вчинення дій , спрямованих на одержання у певні строки страхових виплат, які визначаються страховиком на підставі заяви страхувальника. Також умовами укладених з позивачем ОСОБА_3 договорів не визначено моральну шкоду, як санкцію за порушення чи невиконання умов договорів.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди за наслідками укладання Договору N 005-z/001754 про відкриття на ім'я ОСОБА_3 карткового рахунку, надання та використання платіжної картки миттєвого випуску строком на три роки , зарахування на цей рахунок у 2007 році страхової виплати, реалізацію вигодонабувачем ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за договорами кредиту та страхування права на одержання страхового відшкодування.

Загальними положеннями Цивільного кодексу України про кредит, договір банківського рахунку та страхування також не встановлено цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язань за договорами кредиту , банківського вкладу та страхування.

Відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до загальних правил відшкодування моральної шкоди, визначених ст. 1167 ЦК України , встановлені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності її вини, з урахуванням норм ст. 23 ЦК України, якою передбачено право фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав і свобод та законних інтересів. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, та інших дії, перелік яких не має вичерпного характеру.

Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, колегія суддів знаходить недоведеними порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача внаслідок винних неправомірних дій, не пов'язаних з виконанням укладених між сторонами договорів.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,визнає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини у справі, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст.. 309 ЦПК України є підставою для його скасування в частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди та ухваленні судом апеляційної інстанції в цій частині вимог нового рішення .

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 309, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства "Банк "Фінанси та кредит" задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвали в цій частині вимог новее рішення.

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді