Справа № 450/2618/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. Провадження № 22-ц/783/859/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

Оскарженим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог- відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що рішення суд прийняв лише ґрунтуючись на висновку Пустомитівського РВ ГУМВС у Львівській області, хоча такого висновку не витребував та не надав йому правової оцінки як доказу по цивільній справі. Крім того, вказує, що судом не було опитано відповідача по справі, оскільки такий був відсутній при розгляді справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником транспортного засоу, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном.

Встановлено, що позивач, подаючи позов, просив зобов'язати відповідача повернути йому зі свого незаконного володіння автомобіль марки ИЖ412ИЭ, 1990 року випуску, синього кольору, в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному, справному та працездатному стані, а у разі пошкодження чи погіршення стану такого відшкодувати вартість недоліків автомобіля на момент здійснення відповідних розрахунків. Також просив зобов'язати відповідача повернути технічних паспорт на вказаний автомобіль та відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Окрім того, просив суд витребувати у Самбірському МРЕВ ДАІ УМВС України свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Судом встановлено, що довіреністю від 16.03.2006 року, посвідченою приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованою в реєстрі за №226, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4

( свого сина) представляти його інтереси в органах Державтоінспекції або в будь-яких установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Самбірським МРЕВ ДАІ УМВС України 21.09.2000 року, автомобіля марки ИЖ412ИЭ, 1990 року випуску, синього кольору, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_2, тип ТЗ - легковий седан - В, д.н.з. НОМЕР_1, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду, сплачувати всі автотранспортні платежі і збори, а також на період дії цієї довіреності, керувати цим автомобілем на території України, а також за її межами. Строк дії вказаної довіреності три роки, а саме до 16.03.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено тих обставин, що спірний транспортний засіб на момент розгляду справи судом перебуває у володінні відповідача.

Натомість, згідно висновку Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 13.01.2014 року по заяві ОСОБА_2, вказаний автомобіль було повернуто позивачу, і теперішнє місце перебування такого встановити неможливо.

Визнаючи позовні вимоги, про відшкодування моральної шкоди, безпідставними районний суд вірно дійшов висновку про те, що не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту завдання позивачу душевних та фізичних страждань.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази.

При цьому с удова колегія враховує те, що згідно з роз'ясненнями п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Згідно з п.23 цієї постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПКособа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

З пояснень ОСОБА_2 в засіданні судової колегія встановлено, що йому не відомо про місце перебування автомобіля на даний час. Крім того він пояснив, що останній раз він бачив автомобіль у 2008 році на подвір'ї будинку, де проживають його сини ( молодший з яких відповідач) та колишня дружина. Після того йому невідомо про місцезнаходження автомобіля.

Таким чином позивачем не представлено будь-яких доказів щодо перебування автомобіля у відповідача.

Судова колегія враховує і те, що строк дії вказаної довіреності закінчився 16.03.2009 року і позивач протягом тривалого часу не мав претензій до відповідача.

Отже ним не доведено того, що спірний автомобіль знаходиться у володінні відповідача, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає цим вимогам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.