Єдиний унікальний номер 741/63/15-ц
Провадження № 2/741/82/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 20 березня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

та представника Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівській області та відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області Вовкогон С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Носівка в особі Носівської міської ради Чернігівської області, Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівській області про визнання права на земельну частку (пай), зобов'язання виділити земельну ділянку в натурі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивував його тим, що з 1979 року по 20 червня 1989 року та з 1 грудня 1993 року по 20 червня 1996 року він був членом колгоспу, а потім КСП імені Кірова в м. Носівка Чернігівської області. Він (позивач) отримав право на земельний пай та був внесений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кірова, який додавався до Державного акту II-ЧН № 000085 на право колективної власності на землю. Він (ОСОБА_1) звільнився з роботи в КСП, не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) та не оформив на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. В липні 2014 року отримав відповідь, з якої дізнався, що був внесений до списку додатку до Державного акту за № 545, але в списку напроти його прізвища кимось було написано «не працює». Він вважає, що було порушено його право на земельну ділянку.

Позивач просив: визнати поважними причини пропуску ним позовної давності та поновити строк для подання позовної заяви; винести рішення яким визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,62 в умовних кадастрових гектарах; зобов'язати Носівську міську раду виділити йому земельну ділянку в натурі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів, які зазначив в заяві до суду, пояснив, що він був членом колгоспу, перед звільненням працював завідуючим молочнотоварним комплексом, не отримував сертифікату, який би посвідчував право на земельну частку. Він (позивач) звертався до колишніх керівників районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які стверджували , що його (ОСОБА_1) не має в списках осіб, які включені до Державного акту. В липні 2014 року він отримав відповідь на адвокатський запит та довідався, що він включений до списку громадян, які мають право на отримання паю. Він вважає, що не пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, зазначив, що позивач в липні 2014 року довідався про порушення свого права, вважається таким, що не пропустив строк звернення до суду для захисту порушеного права та просив позов задовольнити.

Представник Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівській області Вовкогон С.П. позов не визнала, просила відмовити в його задоволені в зв'язку з пропуском позивачем позовної давності, пояснила, що 14 листопада 1995 року КСП ім. Кірова отримало Державний акт на право колективної власності на землю. Колишні працівники КСП ім. Кірова, які не були включені до основного списку громадян, які мали право на отримання паю, за їхніми заявами вносилися в додаткові списки. В 2000-2004 роках громадяни зверталися до суду за захистом своїх порушених прав. У 2010 році всім 776 працівникам КСП ім. Кірова, яким були видані сертифікати, було виготовлено технічну документацію та видано Державні акти на право власності на земельні ділянки.

У судове засідання представник Носівської міської ради не з'явився, направив заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_1 просить визнати право на земельну ділянку, яка знаходиться за межами населеного пункту. Відповідно до чинного законодавства міська рада не має повноважень розпоряджатися землями, які знаходяться за межами м. Носівка.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника ГУ Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівській області та відділу Держземагенства у Носівському районі, вивчивши і дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що у 2000 році позивачу стало відомо про отримання громадянами сертифікатів про право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім. Кірова. В 2008 році (в період роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були керівниками Носівського відділу земельних ресурсів) позивач звертався до відділу земельних ресурсів з метою отримання земельної частки (паю), тобто йому у 2000 та 2008 роках було відомо про порушення свого права.

Доводи позивача та його представника про те, що позивач не пропустив строк звернення до суду, суд визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджені добутими по справі доказами.

Доводи позивача та його представника про те, що позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду, спростовуються його ж поясненнями, з яких вбачається, що позивач має професійно-технічну освіту, закінчив сільськогосподарський технікум, після звільнення з роботи в КСП ім. Кірова не виїжджав на проживання за межі міста, працював майстром на заводі та в міському комунальному господарстві, в 2000 році йому стало відомо від працівників КСП, що громадяни отримали сертифікати. Позивач стверджував, що раніше не звертався до суду тому, що знав, що потрібні фінанси для судових процесів, до яких він на той час був не готовий.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Представник ГУ Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівській області до винесення рішення подав суду заяву про застосування позовної давності (а.с. 35).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач без поважних причини пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст. 267 ЦК України, суд -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до територіальної громади м. Носівка в особі Носівської міської ради Чернігівської області, Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України в Чернігівській області про визнання права на земельну частку (пай), зобов'язання виділити земельну ділянку в натурі .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв