Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3,третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Перша Житомирська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом. В обгрунтування вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_5, який був членом ЖБК «Космос» та отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1. У квітні 1993 року ОСОБА_5 у повному обсязі вніс останній пайовий внесок за вказану квартиру та став її власником, однак на день своєї смерті не встиг належним чином оформити право власності. Спадкоємцями ОСОБА_5 є вона та дві їх дочки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Після звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину вони отримали відмову у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б засвідчували право власності ОСОБА_5 на вищевказану квартиру. У зв"язку з наведеним просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку та 1/3 частку від 1/2 частини спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 153 грн.19 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким визнати за нею право власності у порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1. Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що її доньки, як спадкоємці за законом, у судовому засіданні визнали позов та відмовились від належної їм частини спадщини на її користь, що не суперечить ст.1274 ЦК України, а тому визнання позову ними мало бути підставою для задоволення її позовних вимог. Крім того вказує, що зазначеним рішенням стягнуто судовий збір з її дочки ОСОБА_2, яка є інвалідом дитинства 3-ї групи, не дивлячись на те, що вона визнала позов і відмовилась від спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 22 січня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, від якого мають двох дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.ч.5,6,47/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть /а.с.9/.

Довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Космос» підтверджено, що власником квартири АДРЕСА_1 є померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , який у 1984 році сплатив перший пайовий внесок за квартиру, остання сплата внеску була у квітні 1993 року. Пай сплачено у повному обсязі /а.с.7/.

Відповідно до довідки Житомирського обласного міжміського БТІ Житомирської обласної ради від 11.01.2010 року за №А-15054 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 не зареєстровано /а.с.10/.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції на підставі ч.3 ст.384 ЦК України, роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 18.09.1987 року „Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" дійшов обгрунтованого висновку, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_1 та діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Доказів про те, що ОСОБА_5 за життя складав заповіт матеріали справи не містять.

Довідкою ЖБК „Космос" №615 від 02.09.2014 року підтверджується, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані його дружина та діти /а.с.17/.

Відповідно до змісту положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Матеріалами справи підтверджено, що ні дружина, ні діти ОСОБА_5 не звертались до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини упродовж шести місяців від дня смерті спадкодавця ОСОБА_5, оскільки спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 не заводилась /а.с.44-45/.

Натомість матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в розмірі 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_1, окрім того, - про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину зазначеної квартири у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу. Постановами державного нотаріуса першої житомирської державної нотаріальної контори від 15.10.2014 року усім заявникам відмовлено у видачі таких свідоцтв у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру/а.с.12-14/.

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановивши, що спадкодавець повністю вніс пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, а також те, що зазначена квартира належала ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності та відсутність підстав для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання за позивачкою права власності на ? частку та 1/3 частку від ? частини спадкового майна - квартири АДРЕСА_1.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги той факт, що її доньки, як спадкоємці за законом, у судовому засіданні визнали позов та відмовились від належної їм частини спадщини на її користь, що не суперечить ст.1274 ЦК України, а тому визнання позову ними мало бути підставою для задоволення її позовних вимог, спростовуються встановленими у судовому засіданні обставинами справи та законом.

Так, відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Проте наведена норма закону в контексті з іншими положеннями глави 87 ЦК України вимагає дотримання певного порядку відмови від прийняття спадщини, а саме - подання заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини ( з дня смерті спадкодавця).

Матеріалами справи підтверджено, і про це зазначено вище, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від прийняття спадщини в установленому законом порядку не відмовлялись, а відтак прийняли спадщину відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Після подачі відповідачами заяв про визнання позову, суд продовжив розгляд справи та у своєму рішенні дійшов обгрунтованого висновку, що підстав для прийняття судом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову немає, оскільки вони прийняли спадщину, визнання позову суперечитиме закону. Та обставина, що суд не постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову на правильність рішення не впливає та не є підставою для його скасування.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України дійшов правильного висновку про розподіл судових витрат.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп. Оскільки ОСОБА_2 є інвалідои ІІІ групи, то підстави для звільнення її від сплати судового збору відсутні.

З огляду на наведене підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді