У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого - судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В., за участю народних засідателів Коренкової Л.В., Дьоміної М.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, зацікавлені особи ОСОБА_3, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м. Запоріжжя, ОСОБА_4 про визнання громадянина обмежено дієздатним та встановлення піклування та призначення піклування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, зацікавлені особи ОСОБА_3, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м. Запоріжжя, ОСОБА_4 про визнання громадянина обмежено дієздатним та встановлення піклування та призначення піклування.

В судові засідання по даній справі, які були призначені на 18 лютого 2015 року та 25 лютого 2015 року заявник та його представник не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

30 січня 2015 року від представника заявника надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке призначене на 18 лютого 2015 року у звязку з тим, що вона перебуватиме у відпустці. Від заявника ОСОБА_1 заяв про відкладення слухання справи не надходило.

25 лютого 2015 року заявник та його представник в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

Судом визнано неявки заявника та його представника в судові засідання неповажними. Такі дії сторін свідчать про зловживання ними своїми процесуальними правами, що призводить до порушення строків розгляду справи і порушення права відповідача на справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобовязання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі Калашников проти Росії Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також з метою забезпечити виконання завдань цивільного судочинства, дотримання засад і принципів міжнародного права, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, зацікавлені особи ОСОБА_3, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м. Запоріжжя, ОСОБА_4 про визнання громадянина обмежено дієздатним та встановлення піклування та призначення піклування слід залишити без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, зацікавлені особи ОСОБА_3, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району м. Запоріжжя, ОСОБА_4 про визнання громадянина обмежено дієздатним та встановлення піклування та призначення піклування залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Воробйов

Народні засідателі: Коренкова Л.В.

ОСОБА_5