Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мартинюка В.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Василівської районної державної адміністрації в Запорізькій області, треті особи: служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації в Запорізькій області, прокурор Василівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, скасування розпорядження про визначення часу та місця спілкування з дитиною, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона являється матір'ю ОСОБА_8, яка з 26 жовтня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відносини в сім'ї не склались, дочка ОСОБА_8 в січні 2009 року залишила чоловіка та разом з онуком стала проживати з позивачем. В травні 2011 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 її дочка ОСОБА_8 трагічно загинула в дорожньо-транспортній пригоді, а її малолітній син - ОСОБА_9 залишився проживати з позивачем, (його бабою), з дідом та тіткою.

Рішенням Васильківського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2013 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_9 з бабою ОСОБА_4

Позивач зазначає, що за весь час проживання малолітнього ОСОБА_9 в її сім'ї (з 2010 року по 2014 рік) вона та члени її сім'ї забезпечують дитину матеріально, здійснюють всебічний розвиток дитини , піклуються про його оздоровлення та відпочинок, а відповідач ОСОБА_5 після розірвання шлюбу з її дочкою взагалі не цікавився сином, не виявляв батьківської турботи, хоча не мав жодних поважних причин та перешкод у здійсненні батьківських обов'язків. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з листопада 2011 року та страждає на хронічну наркоманію, у зв'язку з чим просила позбавити його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити її опікуном над дитиною.

Також просила скасувати розпорядження Голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області № 604 від 26 листопада 2013 року «Про встановлення часу та місця спілкування з дитиною» в частині встановлення часу і місця спілкування ОСОБА_5 з малолітньою дитиною ОСОБА_9 за місцем його проживання в АДРЕСА_1, а також в частині визначення місця спілкування баби ОСОБА_6 з малолітньою дитиною ОСОБА_9 за місцем її проживання.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог.

Позбавлено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Скасовано розпорядження Голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області № 604 від 26 листопада 2013 року «Про встановлення часу та місця спілкування з дитиною» в частині встановлення часу і місця спілкування ОСОБА_5 з малолітньою дитиною ОСОБА_9 за місцем його проживання в АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_5, не погоджуючись з даним судовим рішенням апеляційної інстанції подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг та заперечення на них, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач ОСОБА_5 добровільно самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, він не спроможний надати малолітньому синові - ОСОБА_9 достойне виховання, привити духовні та моральні якості або сприяти належній соціалізації дитини, оскільки неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, з 2011 року страждає на хронічну наркоманію. При цьому, апеляційний суд правильно зазначив, що відповідно до ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про поновлення його батьківських прав.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду, належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим правильно скасував рішення місцевого суду.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов В.І. Мартинюк