АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/3266/14-ц Номер провадження 22-ц/786/733/15Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В.Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на недобудований житловий будинок в порядку спадкування ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на недобудований житловий будинок в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті свого чоловіка, вона будучи спадкоємцем за законом, прийняла після нього спадщину, проживаючи однією сім'єю із спадкодавцем, якому виділялася земельна ділянку для будівництва нерухомого майна. Проте, оформити в порядку спадкування незавершене будівництво вона не може по причині відсутності належних правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності її чоловіка на таке будівництво.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані для будівництва незавершеного житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 Полтавської області, та перебували у володінні забудовника ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішення, його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вказує, що об»єкт будівництва, а саме об»єкт незавершеного будівництва, завжди тісно пов»язаний із земельною ділянкою, на якій він зведений, повністю відповідає встановленим ст. 181 ЦК Укераїни об»єктивним критеріям кваліфікації майна як нерухомого, тому об»єкт незавершеного будівництва є об»єктом права власності.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що з 22.07.1961 р. ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с.11).

Рішенням виконкому Миргородської міської Ради народних депутатів Полтавської області від 17.12.1997 р. №1356 ОСОБА_3 надана у постійне користування для індивідуального житлового будівництва земельна ділянка площею 1000 м. кв. по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з рішення (а.с. 15).

04.02.1998 р. проведено в натурі відвід цієї земельної ділянки, яка разом із закріпленими на ній межовими знаками передана в розпорядження забудівника, що підтверджується актом відводу земельної ділянки під індивідуальне будівництво та планами земельної ділянки і червоних ліній забудови (а.с. 16,13,14).

За життя забудовником ОСОБА_4 проводилось спорудження відповідного нерухомого майна. Згідно довідки дочірнього комунального підприємства «Миргоротехінвентаризація» від 13.10.2014 р. № 691 відсоток готовності незавершеного будівництва становить 48 %, право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року не зареєстроване ( а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. забудовник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.9), внаслідок чого відкрилася спадщина.

ОСОБА_2, як дружина померлого, є спадкоємицею першої черги за законом.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після свого чоловіка, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса та наданою ним інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( а.с.24,25).

Між тим, ОСОБА_2 постановою державного нотаріуса від 27.10.2014 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину на об»єкт незавершеного будівництва після померлого чоловіка ОСОБА_2 відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього ( а.с.8).

З копії технічного паспорту, складеного 13.10.2014 р. на об'єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, замовником якого є ОСОБА_2, вбачається, що даний техпаспорт не є документом, який підтверджує право власності на конкретний об'єкт, а є документом, в якому міститься лише технічна характеристика цього об'єкту (а.с. 4-7).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що оскільки предметом позову є визнання права власності в порядку спадкування на об»єкт незавершеного будівництва, тому суд позбавлений правових підстав для задоволення позову в цій частині. Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), а тому згідно ст. 1218 ЦК України спадкуванню підлягає не недобудований житловий будинок, а матеріали та обладнання, які були використані в процесу його будівництва.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверенням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд вийшов за межі позовних вимог. Задовольняючи вимоги про визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані для будівництва незавершеного житлового будинку, місцевий суд не звернув увагу на те, що такі вимоги позивачем не заявлялися, що є порушенням вимог процесуального права та підставою для скасування судового рішення.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Позивач не заявляла вимоги про визнання за нею прав забудовника.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., то при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 р. правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадшини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як дружина померлого та спадкоємець першої черги, частково прийняла спадщину після померлого чоловіка, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, крім об»єкту незавершеного будівництва АДРЕСА_1 ( а.с. 25).

Із матеріалів справи не вбачається чи маються інші спадкоємці після смерті спадкодавця, чи заявляли вони про своє право на спадщину.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

За змістом норм розділу УП спадкового права ЦК України у ред. 1963 р. спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті.

Отже, застосування місцевим судом до спірних правовідносин ЦК 2003 року є неправильним.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя за ОСОБА_2 об»єкт незавершеного будівництва не був зареєстрований, земельна ділянка була надано йому у постійне користування для індивідуального житлового будівництва.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на недобудований житловий будинок в порядку спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :