Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2691/15 Головуючий у 1 інстанції: Іжевська Н.Г.
Єдиний унікальний №336/5250/14 Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

У позові зазначалось, що між сторонами по справі 20.04.2010 року укладено договір б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит в розмірі 8 200 грн. у виді кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30%. Станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 17 430,43 грн., що складається з: 8 087,92 грн. - заборгованість за кредитом, 6 831,9 - заборгованість по процентам, 1 204,4 грн. - заборгованість по комісії, 500 грн. - штраф фіксована частина, 806,21 грн. - штраф процентна складова.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 17 430,43 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви між сторонами виникли кредитні відношення, за якими 20.04.2010 року відповідачка отримала платіжний ліміт у розмірі 500 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 строком на 12 місяців.

Відповідачка погодилася, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, хоча Пам'ятку вона не отримувала.

Згідно з розрахунком банку, станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 17430,43 грн., що складається з: 8087,92 грн. - заборгованість за кредитом, 6831,9 - заборгованість по процентам, 1204,4 грн. - заборгованість по комісії, 500 грн. - штраф фіксована частина, 806,21 грн. - штраф процентна складова.

Представник позивача в судовому засіданні першої інстанції пояснив, що банк збільшив суму кредиту до 8 200 грн., про що була повідомлена відповідачка через СМС повідомлення і вона проти цього не заперечувала.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що сума кредиту у розмірі 8 200 грн. була зарахована 06.01.2011року на кредитну картку НОМЕР_2, але позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка давала згоду на збільшення суми кредиту, що вона отримувала цю картку та зазначену суму кредиту.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки надав суду кредитну картку НОМЕР_1 та пояснив, що іншої кредитної картки відповідачка не отримувала. Також, зазначив, що анкета-заява від 20.04.2010 року не містить посилання на укладення між сторонами договору № SAMDN50OTC003054991, на який в подальшому посилається позивач, та сума кредиту зазначена у розмірі 500 грн.

27 серпня 2014 року, до ухвалення судом рішення, відповідачка заявила про застосування строків позовної давності (а.с. 81-83).

Судом установлено, що в розрахунку заборгованості (а.с. 4-6) останній платіж відповідачкою внесений у жовтні 2010 року, тому з цього часу починається перебіг строку позовної давності та закінчується 26.10.2013 року (а.с.4).

Позов про стягнення кредитної заборгованості пред'явлено банком у липні 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях( ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строк позовної давності, перебіг якої почався з моменту виникнення заборгованості - з жовтня 2010 року.

Доводи апелянта про те, що з моменту укладення договору у 2010 році картка неодноразово перевипускалася й відповідно змінювався її номер, відповідачка визнавала заборгованість та протягом 2010-2012 років частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, останній платіж по картковому рахунку провела 15.08.2012 року суд не взяв до уваги, оскільки позивач не довів про те, що відповідачка отримувала іншу картку та мала можливість отримати інші суми кредиту. Тому, не прийняв доводи позивача про те, що відповідачкою отримано кредит у розмірі 8 200 грн. та здійснювалося часткове погашення цієї суми кредиту.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: