ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ Справа № 636/628/15-ц

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 2/636/602/15

03 березня 2015 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Бондар С.Б., за участю секретаря судового засідання - Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 31 січня 1990 року на праві власності належить житловий будинок № 28, розташований на земельній ділянці площею 1080 м2 по АДРЕСА_1. Рішенням Чугуївської міської ради народних депутатів Харківської області від 12 грудня 1989 року № 216/5 за зазначеним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 142 кв.м. На підставі розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 17 грудня 1992 року № 573/43, ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво приміщення для зборів віруючих Євангельських християн-баптистів, розміром 9,0x13,00м при домоволодінні АДРЕСА_1. З моменту одержання дозволу на будівництво, ОСОБА_3 розпочав будівництво приміщення для віруючих з порушенням технічної документації та відступом від наданих розмірів приміщення. Рішенням Чугуївської міської ради народних депутатів Харківської області від 20 грудня 1994 року № 96/26 ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво приміщення для віруючих розміром 9,0x16,0 м. Продовжуючи будівництво приміщення, ОСОБА_3 самовільно побудував тамбур та веранду. Рішенням Чугуївської міської ради народних депутатів Харківської області від 16 квітня 2003 року № 68/11, самовільно побудовані тамбур «б» та веранда «б1» до будинку збору віруючих узаконені. ОСОБА_3 практично завершив будівництво приміщення для віруючих і використовував його за призначенням. Приміщення має опалення від газу, електрифіковане, тобто відповідає будівельним нормам. Відповідно до довідки Чугуївського МБТІ, приміщення збудоване на 100%. На підставі висновку архітектурного бюро м. Чугуєва, приміщення відповідає вимогам містобудування, не порушує прав власників сусідніх ділянок і може бути признаним законним. ОСОБА_3 за своє життя замовив технічний паспорт на спірне приміщення. Після завершення будівництва приміщення для віруючих, ОСОБА_3 не встиг оформити право власності на зазначене майно, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, таким чином, збудоване приміщення для віруючих залишилось самочинним будівництвом. Право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Позивач у позові зазначає, що ОСОБА_3 заповів своє майно йому та відповідачу у рівних долях. 05 грудня 2013 року Чугуївською державною нотаріальною конторою йому було видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом у розмірі ? частин на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. Позивач, з підстав, передбачених ст. 1268 ЦК України, вважає, що прийняв у спадщину і приміщення для віруючих, однак в нотаріальному виданні свідоцтва про власності на зазначене майно йому було відмовлено. Враховуючі ту обставину, що відповідачкою не визнається право власності на приміщення для віруючих, і вона не бажає займатися питанням права власності на об'єкт нерухомості, позивач вимушений звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спірне нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача, за довіреністю - ОСОБА_4., позов підтримав та просив визнати за позивачем право власності на будинок для збору віруючих літ.«Б» з підвалом літ. «Б1», прибудовами літ. «Б2», літ. «Б3», верандою літ. «б1», загальною площею 254,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідач проти позову не заперечував.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим 05 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.7).

Відповідно до вимог статті 1220 Цивільного Кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою.

Згідно статті 1221 Цивільного Кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, відповідно до наведених норм, часом відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_2, а місцем відкриття спадщини - м. Чугуїв, Харківської області.

На підставі вимог статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та статтею 1218 Цивільного кодексу України, де зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, майнові права на спадкове майно у зв'язку зі смертю фізичної особи-спадкадавця не припиняються, а переходять в порядку спадкування. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту, відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, права та обов'язки спадкодавця належать спадкоємцеві.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 10 квітня 2002 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 760 (а.с.8).

На підставі зазначеного заповіту спадкоємцями вказаного в заповіті майна ОСОБА_3 є: його дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у АДРЕСА_1 - на ? частку; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає у АДРЕСА_1 - на ? частку. 05 грудня 2013 року на ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку спадкового майна (а.с.22), яке складається з: приватизованої земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої на території АДРЕСА_1, кадастровий номер :40:001:0007. Ця приватизована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель належать спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 990827, виданого 17 травня 2007 року Чугуївською міською радою Харківської області на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 15 вересня 1999 року № 146/30 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 80.

У відповідності до пункту 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі вимог ст. ст. 316, 317,319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. На підставі статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, в судовому порядку, право власності на самочинне будівництво може бути визнане за особою, яка його здійснила, якщо це не порушує права інших осіб. В даному випадку останнє відсутнє. На підставі висновку КП Чугуївської міської ради «Архітектурне бюро м. Чугуєва» від 10 жовтня 2014 року, самовільно збудоване приміщення для зібрання віруючих літ.«Б» з підвалом літ. «Б1», прибудовами літ. «Б2», літ. «Б3», верандою літ. «б1», загальною площею 254,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, не порушує права власників сусідніх ділянок та відповідає вимогам ДБН 306-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» у частині протипожежних та санітарних норм (а.с.23-28).

Враховуючи ту обставину, що позивач своїми силами та за рахунок власних коштів здійснив зазначені прибудови до спадкового будинку добудову, є підставі для узаконення самочинного будівництва цього нерухомого майна.

Самовільна споруда була побудована на відведеній для цієї мети земельній ділянці.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані.

З зазначених правових підстав, суд вважає, що за позивачем повинно бути визнане право власності на будинок для збору віруючих літ.«Б» з підвалом літ. «Б1», прибудовами літ. «Б2», літ. «Б3», верандою літ. «б1», загальною площею 254,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 174 ч. 4, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 316-319, 321, 328, 331, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн. НОМЕР_1, що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, право власності на будинок для збору віруючих літ.«Б» з підвалом літ. «Б1», прибудовами літ. «Б2», літ. «Б3», верандою літ. «б1», загальною площею 254,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя: С.Б. Бондар