Справа № 530/1764/15-ц
Номер провадження 2/530/892/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Должко С.Р., при секретарі Кравченко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зінькові справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ ДРАЦС Зіньківського РУЮ Полтавської області про встановлення батьківства та про виключення запису з актового запису про народження дитини даних про батька, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В Зіньківський районний суд із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ ДРАЦС Зіньківського РУЮ Полтавської області про встановлення батьківства та про виключення запису з актового запису про народження дитини даних про батька.

Заслухавши:

- позивача, який в судовому засіданні позов підтримав з викладених в ньому підстав та просив його задовольнити;

- відповідачку, ОСОБА_2, на час розгляду справи мала прізвище, ОСОБА_1, яка визнала позовні вимоги;

- відповідача ОСОБА_3, який визнав позовні вимоги в повному обсязі;

- представника третьої особи служби у справах дітей Зіньківської райдержадміністрації Полтавської області, яка просила задоволити позовні вимоги, дослідивши і проаналізувавши наявні письмові докази по справі і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 з листопада 2014 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою ОСОБА_4.

До цього часу ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з відповідачем, ОСОБА_3, шлюбні відносини з яким вона припинила у жовтні 2014 року, сім"я розпалася. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2015 року по цивільній справі № 530/246/15-ц шлюб між відповідачами було розірвано (а.с.10).

Після народження 02.10.2015 року у відповідачки та позивача доньки ОСОБА_5, її батьками були записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України.

21 листопада позивач, ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС Зіньківського РУЮ (а.с.23).

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, … особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, якав момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред»явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.

Відповідно до ч.2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до положень ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, враховуючи визнання сторонами факту наявності кровного споріднення позивача з малолітньою ОСОБА_5, між сторонами відсутній спір про біологічне походження дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 134, 136 СК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ ДРАЦС Зіньківського РУЮ Полтавської області про встановлення батьківства та про виключення запису з актового запису про народження дитини даних про батька задоволити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_5 №72 від 20.10.2015 року, зареєстрованого Відділом ДРАЦС Зіньківського РУЮ у Полтавській області запис про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, як батька.

Зобов»язати Відділ ДРАЦС Зіньківського РУЮ у Полтавській області внести відповідні зміни до актового запису №72 від 20.10.2015 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до рішення суду, де у відомості про батька вказати батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ік НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 974 (дев»ятсот сімдесят чотири) гривні 40 коп. судового збору на користь держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Зіньківський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_6