Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/9828/14 Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко А.Г.
Провадження № 22-ц/778/2410/15 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

Полякова О.З.,

Кочеткової І.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

В обґрунтування позову зазначала, що з 03.11.2007 року по 04.06.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

З часу припинення шлюбних відносин, відповідач участі у вихованні та догляді дитини не приймає, розвитком дитини не цікавиться, близько трьох років взагалі не спілкується з дитиною.

Крім того, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку, а саме: неодноразово відмовлявся надати у передбаченому законодавством порядку дозвіл на виїзд доньки закордон, для зустрічі з родичами, відпочинку та оздоровлення.

Враховуючи вищевикладене просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття без дозволу батька дитини ОСОБА_4; надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття, без згоди батька.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 р. по 04.06.2012 р. Шлюб було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили 04.06.2012 року, (а.с 4)

Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом зі позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні, (а.с. 5, 6)

З матеріалів справи вбачається, що розглядаючи справу, суд першої інстанції не додержав вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду. Процесуальний закон визнає, що рішення є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Не відповідає оскаржуване рішення і вимогам ст. ст. 214, 215 ЦПК України, оскільки в ньому не вирішене питання щодо наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, при цьому в мотивувальній частині рішення не відображено які докази беруться до уваги, а які відхиляються та з яких мотивів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ,суд першої інстанції фактично не розглянув предмету позовних вимог, зосередившись на порядку перетинання кордону з АРК Крим.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За змістом наведеного Закону у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду, а при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон.

Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Матеріали справи не містять доказів, що позивачка зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а відповідач відмовив у наданні такої згоди.

З позовної заяви вбачається намір позивачки виїхати з неповнолітньою дитиною до родичів в Крим у період шкільних канікул в грудні 2014 року -січні 2015 року і цей термін минув на час розгляду апеляційної скарги.

Окрім цього позовні вимоги не відповідають вимогам закону ,так як не містять належних даних про країну виїзду, строку та мети виїзду.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову з інших правових підстав, за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2015 року по цій справі - скасувати та ухвалити нове рішення за яким :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - відмовити, з інших правових підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: