АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9764 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2.12.11.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, а саме : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3 995,43 грн. та моральну шкоду в розмірі 29 232 грн.; в задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено; в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю, а його зустрічний позов (тобто, ОСОБА_1) задовольнити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 05.03.2014 р., постановленої у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, встановлено, що ОСОБА_1 причинив ОСОБА_2 тяжке тілесне ушкодження (а.с.23, 24), що підтверджується висновком експертизи № 620/Е(а.с. 11-16).

Також судом було встановлено, що провадження у кримінальній справі було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, що не є реабілітуючою обставиною.

Згідно копій квитанцій та чеків з медичних установ, ОСОБА_2 незаконними діями ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування потерпілого та реабілітацію (а.с.6-10). Розмір матеріальної шкоди становить 3995,43 грн., без урахування квитанцій на а.с. 6, 8, т.я. ці витрати в розмірі 400,50 грн. є благодійним внеском ОСОБА_2 до медичних установ, тобто, не є обов'язковими та не пов'язані із спричиненням ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, сплачені останнім за власною ініціативою і є добровільним волевиявленням.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, тобто, у вказаному вище розмірі .

Суд також дійшов правильного висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не доведено, що здійсненні ним витрати на лікування були обов'язковими і мали причинно-наслідковий зв'язок між причиненням тілесних ушкоджень та наслідками, є неспроможними, оскільки, ОСОБА_1 на підтвердження останніх згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України доказів не надав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що медикаменти були придбані саме у період стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_2

Також ним суду апеляційної інстанції була надана медична документація виписка (копія) з медичної карти стаціонарного хворого за період 26.02. по 15.03.2011 р. та виписка (копія) із історії хвороби за період з 15.03 по 8.04.2011 р. із зазначенням проведеного лікування (а.с.165, 167).

Доводи апеляції щодо невідповідності придбаних ОСОБА_2 медикаментів його лікуванню не можуть бути взяті до уваги, оскільки, не є висновком фахівця у галузі медицини.

Згідно висновку соціально-психологічного дослідження № 12-03-14 внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди розмір якої становить 29232 грн. (а.с.17-21).

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тому, суд дійшов вірного висновку про те, що враховуючи ступінь тяжкості завданих потерпілій особі тілесних ушкоджень, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в межах суми визначеної вказаним дослідженням, не спростовані ОСОБА_1, та підлягають частковому задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд також правильно вважав, що вони не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_1 зазначав, що з боку ОСОБА_2 також мали місце незаконні дії, в наслідок яких йому було завдано легких тілесних ушкоджень, і що завдало йому, ОСОБА_1, певних моральних страждань, які він оцінює на суму 50000 грн., і полягають в тому, що в нього залишився шрам на обличчі, він не може голитися, що спричиняє труднощі у спілкування з оточуючими людьми; що в наслідок цього він звертався на консультації до інституту краси (а.с.69) та в подальшому має намір робити пластичну операцію.

До того ж зазначав, що за результатами його повідомлення про вчинення кримінального правопорушення по факту спричинення легких тілесних ушкоджень, було порушено кримінальне провадження, яке неодноразово закривалося та відновлювалося за постановами слідчих, і на даний час досудове розслідування триває (а.с.123).

Суд правильно вважав, що з огляду на надані ОСОБА_1 докази, не вбачається, що діями ОСОБА_3 ОСОБА_1 було спричинено моральної шкоди в наслідок завдання тілесних ушкоджень. Зокрема, відсутні належні та допустимі докази утворення шраму (рубця підборіддя) на обличчі ОСОБА_1 через незаконні дії ОСОБА_3, а саме, укусу; що з висновку судово-медичної експертизи вбачається, що характер та морфологія виявлених ушкоджень, спричинених ОСОБА_1, свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичних дій тупого предмету, характерні властивості якого в ушкодженнях не відобразились (а.с. 43).

Таким чином, оскільки, на час розгляду справи були відсутні належні докази того, що ОСОБА_3 визнаний винним у спричиненні ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, то суд вірно дійшов висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди на його користь із ОСОБА_2 відсутні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :