АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2758/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 45 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю: представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування , -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_8 на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 року по січень 2015 року на загальну суму 427,12 грн., посилаючись на те, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: м. Сміла, вул. Мазура, № 5, в якому знаходиться квартира № 63, власником якої є відповідачка.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що дану квартиру відєднано від системи централізованого опалення і в ній встановлено індивідуальне теплопостачання, але відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, повинні оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. Свої обов'язки по теплопостачанню даного жилого будинку позивач виконує належним чином, але відповідач не оплачує за отримані нею комунальні послуги з централізованого опалення місць загального користування, в зв'язку з чим виникла вищевказана заборгованість.

У квітні 2015 року ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог. Уточнивши позовні вимоги позивач просив стягнути з ОСОБА_8 заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 384,95 грн. за період з жовтня 2010 року по листопад 2014 року та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ТОВ «Сміла Енергоінвест» за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з січня 2012 року по листопад 2014 року в розмірі 256,52 грн.

Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у жовтні 2015 року ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу. Обґрунтовуючи яку, зазначає, що судом не в повній мірі зясовано та доведено обставини, які мають значення для справи.

Апелянт посилається на те, що суд не врахував, що договору між позивачем та відповідачем на надання послуг з центрального опалення, в тому числі і на опалення місць загального користування на даний час не існує і ніколи не укладалося, опалювальні прилади в підїзді відсутні і тому підїзд не опалюється, а той факт, що в підвалі підїзду теплоізоляція розподільчих трубопроводів знаходиться в неналежному стані, підтверджує, що сам позивач не виконує своїх обовязків як постачальник теплоносія іншим споживачам, через це несе тепловтрату з власної вини і ці втрати відповідач відшкодовувати не повинен.

Посилаючись на вказані порушення та неправильну оцінку доказів і обставин справи, апелянт просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Сміла Енергоінвест» відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Згідно ст. 382 Цивільного кодексу України, ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року № 4 рп/2004 власники квартир багатоквартирних будинків та приватизованих кімнат гуртожитків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Тому співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно своїй частці у будинку.

Згідно зі статтею 13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, а також його правом є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно із Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 липня 2005 року № 4, при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення приміщень виконується монтажною організацією, яка реалізує проект за участю наймача квартири та по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГОП, який в десятиденний термін подається заявником до міжвідомчої комісії для розгляду на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору щодо надання послуг з централізованого теплопостачання.

П. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до ОСОБА_7, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пунктом 1.2. Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, що затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 р. за № 1237/13111, передбачено, що ця ОСОБА_7 встановлює порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1 ОСОБА_7 - загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування визначається за формулою QМЗК = ?QКМЗК + Qвтр, де ?QКМЗК кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал; Qвтр утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (розраховується за СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляция и кондиционирование», Приложение № 12, 1991 р.).

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що ТОВ «Сміла Енергоінвест» є постачальником теплової енергії до будинку № 5 по вул. Мазура в м. Сміла, Черкаської області в квартирі № 63, в якій проживає відповідач по справі ОСОБА_8, встановлено індивідуальне (автономне) опалення та дана квартира від'єднана від системи центрального теплопостачання.

Позивач свої обов'язки по теплопостачанню місць загального користування вказаного будинку виконує належним чином про що свідчать надані ТОВ «Сміла Енергоінвест» та досліджені судом першої інстанції акти про підключення будинку до теплопостачання за кожен з зазначених в позові опалювальний період /а.с. 8-12/. Але відповідач не оплачує їх, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію.

Апелянт в своїх доводах посилається на акт обстеження будинку від 25.01.2011 року /а.с. 16/, в якому зазначено, що в підїзді № 2 (в якому знаходиться кв. № 63) по вул. Мазура, 5 в м. Смілі відсутні прилади опалення. У звязку з чим ОСОБА_8 вважає, що не повинна сплачувати жодних коштів як за обігрів місць загального користуванні, так і за втрати теплоносія по неналежно заізольованих трубах у підвалі.

Але дані заперечення колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки Методикою, яку застосував позивач при визначенні розміру оплати наданих послуг, в тому числі включаються і втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, які розподіляються рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того чи підключений цей мешканець до централізованого опалення, чи має індивідуальну системі опалення, але мешкає в будинку, де функціонує централізоване опалення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду, яке відповідає вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Крім того під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року було встановлено, що нею при подачі даної апеляційної скарги було здійснено переплату суми судового збору. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що при ухваленні рішення, яке оскаржується, суд , пропорційно до задоволених вимог позивача, стягнув з ОСОБА_8 162,24грн. судового збору. Відповідно до п.1.6 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено розміри ставок судового збору, який справляється при подачі апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Виходячи з даної норми Закону та розміру стягнутого судом першої інстанції судового збору, ОСОБА_8 мала сплатити 178грн. 46коп, а сплатила на рахунок №0002 в ГУ ДКУ у Черкаській області судовий збір в розмірі 535грн. 92коп. :по квитанції №10 від 02.10.2015р. в сумі 121 грн. 80 коп./а.с.55/ та по квитанції №54 від 07.11.2015 року (в порядку усунення недоліків допущених при подачі апеляційної скарги),- 414,12грн./а.с. 71/, переплативши таким чином 357грн. 45коп.

Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплаченої суми судового збору.

Зокрема, положеннями статті встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У пунктах 42-44 Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 10.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", розяснено, що статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

При цьому поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

Законом № 3674-VI не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору.

Законом № 3674-VI не врегульовано порядок повернення сплаченої суми судового збору в разі неподання до суду заяви чи скарги, тому у суду відсутні підстави для видачі процесуальних чи будь-яких інших документів щодо повернення з Державного бюджету України відповідних сум. Про це заявники повідомляються листом за підписом відповідального працівника апарату суду.

Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, повязані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Тому відповідно до п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» зі сплачених ОСОБА_8 на рахунок №0002 в ГУ ДКУ у Черкаській області по квитанції №54 від 07.11.2015 року 414,12грн./а.с. 71/ підлягає поверненню надміру внесена сума судового збору в розмірі 357грн. 45коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування - залишити без змін.

Повернути ОСОБА_8 переплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року в сумі 357грн. 45коп. по квитанції №54 від 07.11.2015 року на рахунок №0002 в ГУ ДКУ у Черкаській області.

Повернути ОСОБА_8 з матеріалів даної цивільної справи оригінал квитанції №54 від 07.11.2015 року /а.с.71/ з відповідною його заміною завіреною належним чином копією.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :