Провадження № 2/344/4041/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бородовського С.О.,

за участі секретаря Прокопів С.Р.

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 18/12/2014 р. позивач та відповідач уклали договір банківського вкладу на умовах «Наш найкращий депозит» №488110/2012, відповідно до якого позивач передав відповідачеві 24548 доларів США з продовженням по 18/04/2014 р. В позові вказано, що на 26/07/2015 р. залишок по депозиту складає 24548 доларів США. Позивач просив суд стягнути з відповідача 24548 доларів США депозиту та 5000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені.

Позивач надав суду пояснення про те, що відповідач в особі Фонду гарантування вкладів виплатив йому 200000 гривень, якими гарантовано вклад.

Представник позивача надала суду пояснення про те, що

Представник відповідача та Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів подала суду письмове заперечення проти позову, в якому вказано, що Фондом гарантування вкладів було виплачено позивачу 200000 гривень, гарантованих в системі гарантування вкладів.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_4 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі. Отже він реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідачів було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення і спростування позову, представник відповідача подав суду письмове заперечення щодо обґрунтування власної правової позиції в цьому спорі. Разом з цим суду не надано доказів наявності технічної можливості для проведення відеоконференцзв`язку та не надано доказів щодо неможливості виконання обов`язку щодо забезпечення явки в судове засідання уповноваженого представника. Суду надано заперечення позову з проханням про відмову в позові.

Будь-яких письмових заяв із вимогою про стягнення грошових коштів саме з Фонду гарантування вкладів позивач в порядку, передбаченому в ст.ст. 10, 11. 118, 119 ЦПК України суду не подав.

Судом встановлено наступні обставини.

18/12/2014 р. позивач та відповідач уклали договір банківського вкладу на умовах «Наш найкращий депозит» №488110/2012, відповідно по 18/04/2013 р.

18/12/2012 р. позивач передав відповідачеві 10341 доларів США, 18/01/2013 р. 1387 доларів США, 30/01/2013 р. 5500 доларів США, 01/02/2013 р. 967 доларів США, 07/02/2013 р. 4200 доларів США,28/02/2013 р. 1073 доларів США,29/03/2013 р. 1080 доларів США. Всього в якості банківського вкладу передано 24548 доларів США.

Відповідно до копій щоденників хворого позивач висловлював скарги на стан здоров`я в період 25/02/2015 р., з 02/03/2015 р. по 25/06/2015 р., 06/07/2015р.

04/09/2015 р. та 28/09/2015 р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів склала на ім`я позивача інформацію, відповідно до якої вимоги кредиторів відповідача приймались з 26/03/2015 р. по 24/04/2015 р.

Відповідно до письмового заперечення проти позову позивачеві сплачено грошову компенсацію в сумі 200000 гривень за спірними банківськими вкладами.

Обставини введення у відповідача тимчасової адміністрації та отримання 200000 грн компенсації за спірним вкладами сторони не заперечували, відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до положень п.16 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У зв`язку з цим, у спорах пов`язаних з виконанням банком (в якому введена тимчасова адміністрація) своїх зобов»язань перед кредиторами слід керуватися нормами спеціального закону - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які є спеціальними і пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до п.п.1,2 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (за винятком гарантованих сум, порядок відшкодування яких встановлений зазначеним законом), примусове стягнення коштів та майна банку не здійснюється.

Фонд, у відповідності до положень ст. 26 Закону, гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи з сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 2 ст. 28 Закону встановлено, що Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Так відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Стягнення з ліквідованого банку грошових коштів за договором банківського вкладу порушить порядок задоволення вимог кредиторів, встановлений ст. ст. 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, зобов`язальні відносини за договором банківського вкладу трансформувались в компенсаційні, що виникли на підставі Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За цих обставин позов необґрунтований належними правовими підставами.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 13 травня 2015р., 20 травня 2015 року, 24 червня 2015 р.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у статті 36 передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації у банку. В ч.5 передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, відповідно до ч. 6 обумовлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Отже позивач має право на стягнення на його користь грошових коштів в сумі, що не перевищує суму гарантування вкладів, в національній валюті України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації

Позивач не вправі претендувати на стягнення з відповідача депозиту саме в іноземній валюті, оскільки відповідно до закону виплати банківських вкладів неплатоспроможними банками за рахунок коштів отриманих від системи фонду гарантування вкладів здійснюється в національні валюті.

В свою чергу пунктом 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» розяснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак позивач не подав суду письмової заяви з будь-якими вимогами щодо стягнення грошових коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, хоча в усних поясненнях вказував, що відповідний Фонд відмовив йому у виплаті грошових коштів, понад граничний розмір, визначений законом. Залучення до участі в справі про стягнення грошових коштів з відповідача здійснюється на підставі письмової заяви позивача з відповідною матеріально-правовою вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів. Такої заяви про стягнення грошових коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач суду не подав. При цьому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є особою, яка відповідає за зобов`язанням відповідача, а тому відсутні правові підстави для його залучення до участі в справі в якості співвідповідача.

У зв`язку із визнанням відповідача неплатоспроможним спірні відносини із договірних відносин щодо банківського вкладу трансформувались у правозахисні відносини щодо часткової компенсації на підставі передбаченої законодавством системи гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Будь-які претензії до неплатоспроможного банку понад граничну суму, що виплачується за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пред`являються на підставі та в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і відповідно до положень ЦПК України, принципу диспозитивності та з урахуванням підстав і предмету цього спору, відповідно до змісту позовної заяви, не входять до компетенції цього суду.

Так само цивільна процесуальна правоздатність відповідно до ст. 80 ЦК України та 28 ЦПК України належить виключно юридичній особі, а тому законодавством не гарантовано позивачу право щодо пред`явлення позову з будь-якими самостійними вимогами до підрозділу відповідача - юридичної особи. Отже позов у вказаній частині позбавлений правових підстав.

Проте, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 Про судове рішення у цивільній справі суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму.

Крім цього відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з укладеного сторонами договору банківського вкладу, за порушення зобов'язання відшкодування моральної шкоди договором не передбачено. Окрім того, стягнення моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, так як п. 5 ч. 1 ст. 4 даного Закону передбачає, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2015 року.

Також необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В свою чергу відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином позов позбавлений правових підстав, а тому за вказаними підставами звернення до суду із зазначеним предметом не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про стягнення 24548 доларів США, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.