Номер провадження: 22-ц/785/9043/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

встановила:

У січні 2015р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 22 липня 1978р, посилаючись на те, що шлюбні відносини фактично припинились з 2013р., та вони проживають окремо, причиною припинення сімейних стосунків стали скандали, які виникають в результаті зловживання відповідачкою спиртними напоями, а також конфлікти та непорозуміння.

Також позивач просив провести поділ спільного сумісного майна, виділив йому у власність житловий будинок № 15 по вулиці Гагаріна у селі Новопетрівка, Великомихайлівського району Одеської області, а ОСОБА_2 виділити майно, яке відповідачка забрала.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015р. позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 липня 1978р. відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції, актовий запис 38.

Судом визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на житловий будинок за адресою: Одеська область Великомихайлівський район с. Новопетрівка вулиця Гагаріна, 15, який згідно технічної документації складається з літ. «А» житловий будинок, загальною площею 37,5 кв.м., з яких житлова 20,3 кв.м., підсобна 17,2 кв.м., літ. «А» - прибудова, літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - підвал, літ. «Г» - навіс, літ. «Д» - гараж, літ. «Е» - сарай, літ. «Є» - сарай, № 1,2 - огорожа, №1-1, 1-2 - ворота, хвіртка.

У власність ОСОБА_2 передано наступне майно: кінь - 1 шт., пилосос - 1 шт., газова плита - 1 шт., 2 пральні машини, 2 ковдри, 2 бочки ємкістю 200 літрів кожна, кадка 650 літрів, ваги промислові - 1 шт., сітка «Рабіца» 15 метрів, металеві вироби вагою 700 кг., інструменти, 3 свині, 25 курей, 20 качок, 700 кг. зерна, холодильник - 1 шт., телевізор - 1 шт., кухонний посуд та інше майно: шифер - 23 шт., гардероби - 2 шт., ліжка - 2 шт., стіл - 1 шт., диван з матрацом - 1 шт., телевізор - 1 шт., стіл для телевізора - 1 шт., супутникова антена - 1 шт., килими - 2 шт., диван - 1 шт., кухонний стіл - 1 шт., електроплитка - 1 шт., УБДМ - 1 шт., електрична дриль - 1 шт., болгарка - 1 шт., кухонна тумбочка - 1 шт., холодильники - 2 шт., газова плита - 1 шт., кухонний стіл - 1 шт., шафа для посуду - 1 шт., деревяна бочка на 50 літрів - 1 шт., пластмасова бочка на 60 літрів - 1 шт., стілець - 1 шт., металевий візок - 1 шт. (а.с.77-79).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про поділ майна в рівних частках, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального та процесуального права та без урахування усіх обставин необґрунтовано повністю задовольнив позов ОСОБА_3, незаконно позбавив її частини будинку (а.с.81-83).

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, її представника, позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя скасуванню з ухваленням рішення про відмову з задоволені позову в цієї частині, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Вказаним вимогам ЦПК України рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 про поділ майна подружжя не відповідає.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольнивши позов ОСОБА_3 в частині розірвання шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про неможливість збереження сімї сторін.

Судом апеляційної інстанції було витребувано свідоцтво про шлюб, яке було відсутнє в матеріалах справи, та позивач надав суду апеляційної інстанції повторне видане свідоцтво про шлюб, оскільки як він пояснив, що оригінал свідоцтво був загублений.

Задовольнив позов ОСОБА_3 про поділ майна подружжя суду першої інстанції вважав, що він був доведений позивачем та підлягає задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007р. № 11 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно провів поділ майна подружжя, оскільки позивач ОСОБА_3 не надав суду першої та суду апеляційної інстанції правовстановлюючих документів на будинок, який позивач просив виділити саме йому.

Наявність у позивача ОСОБА_3 технічного паспорту на будинок, виданого 11червня 2014р., з якого не вбачається на підставі чого було видано вказаний технічний паспорт (а.с.11-13).

Ні є доказом про належність спірного будинку сторонам на праві власності і довідка Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району від 08 червня 2015р., в якій вказано, що згідно підтверджень свідків подружжя ОСОБА_3 спірно в період шлюбу придбали будинок №15 по вулиці Гагаріна в с. Новопетрівка, Великомихайлівського району, оскільки не має правовстановлюючих документів на імя сторін про таке придбання будинку (а.с.33).

Суд першої інстанції провів поділ будинку, на який взагалі відсутні правовстановлюючі документи, не навів в рішенні суду мотивів з яких, слід визнати за ОСОБА_3 право власності на будинок та залишити відповідачку ОСОБА_2 з дітьми без житла.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін та відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача ОСОБА_3 про поділ майна, яке він перелічив в позовній заяві, так як ні до позовної заяви, ні в судовому засіданні першої та в судовому засіданні апеляційної інстанції позивачем не надано доказів, що вказане майно сторонами набуте під час шлюбу та відсутні будь-які документальні підтвердження вартості цього майна, а також не вказані будь-які його родові ознаки.

Судова колегія вважає безпідставними посилання позивача на акт обстеження про наявність майна, як на доказ наявності в господарстві сторін спірного майна, так як вказаним актом не підтверджується факт наявності вказаного майна, а тому розподілити його в натурі, як про це просить позивач не є можливим, крім того позивачем не заявлялися вимоги про вирішення питання щодо можливого стягнення компенсації за частку цього майна, у випадку його відсутності.

При таких обставинах, а саме при відсутності доказів, що вказане позивачем у позовній заяві майно сторонами набуте під час шлюбу, при відсутності будь-яких документальних підтверджень вартості цього майна та будь-яких його родових ознак, не може бути проведено поділ такого майна.

Згідно до ст.ст.57-60 ЦПК України кожна сторона, за допомогою належних та допустимих доказів, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_3 не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Суд першої інстанції, не врахувавши зазначені вимоги закону, належним чином не перевірив доводи і заперечення сторін та надані докази щодо обсягу спільного майна подружжя, наявного на час розгляду справи та відповідні докази щодо нього, не проаналізував докази, та дійшов помилково до висновку про задоволення позову про поділ майна подружжя.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 вересня 2015р. скасувати в частині задоволення позову про поділ спільного майна подружжя, ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_4