Справа № 500/4839/15-ц
Провадження № 2/500/2482/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Адамова А.С.,
при секретарі Хачатрян А.Т.
за участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди,
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, утому числі, за адресою реєстрації, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ 2 №647737 від 03.10.2014 року ОСОБА_2 03.10.2014 року, о 21:30 год., по вул.Некрасова ріг пр. Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області, керуючи автомобілем «RENAULT MAGNUM AE», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, буксував причеп, державний номер НОМЕР_4, на рівнозначному перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «NISSAN MURANO», державний номер НОМЕР_2, який рухався з правового боку, в результаті чого здійснив зіткнення з ним. Внаслідок ДТП автомобіль NISSAN MURANO» отримавмеханічні пошкодження.
Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.11.2014року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром 340,00 грн.
Згідно довідки № 9445522 про дорожньо-транспортну пригоду від 25.12.2014 року, виданої ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїл та Ізмаїльського району, та направленої на адресу НАСК «Оранта», транспортний засіб марки «NISSAN MURANO», державний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку здійснив ОСОБА_2, оскільки порушив правила проїзду перехресті, а саме п. 16.11 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Таким чином, встановлено, що 03.10.2014 року в результаті дій ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль «NISSAN MURANO», державний номер НОМЕР_2.
Звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику КТЗ № 247/6-15 від 27.06.2015 року визначена сума збитку, завданої автомобілю позивача, в розмірі 175067,24 грн.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ САТ 766638 позивач ОСОБА_1 являється власником транспортного засобу марки «NISSAN MURANO», державний номер НОМЕР_2, та яким на підставі свідоцтва САТ 766638 має право користуватися ОСОБА_5.
Згідно квитанції ПАО КБ ПРИВАТБАНК» від 12.07.2015 року позивач сплатила за послуги з оцінки матеріального збитку транспортному засобу «NISSAN MURANO», державний номер НОМЕР_2, 1500,00 грн., які підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Як розяснено судам в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 127587,24 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215, 224 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 127587,24 (сто двадцять сім тисяч пятсот вісімдесят сім гривень двадцять чотири копійки) грн., яка складається із суми відшкодування збитків в розмірі 126087,24 грн. (включаючи 510,00 грн. несплаченої франшизи) та витрат на проведення експертизи (оцінки) в розмірі 1500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1275,87 (одна тисяча двісті сімдесят пять гривень вісімдесят сім копійок) грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 04.12.2015р.
Суддя : А.С. Адамов