№ производства 2/646/2330/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

02.12.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Журавель В.А.

при секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що 05 січня 2015 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 12 860 доларів США та 9060 євро, що еквівалентно 508 069 грн. 52 коп. , на підтвердження чого відповідач написав розписку про отримання коштів в присутності двох свідків. Дата повернення коштів сторонами не обговорювалася. На початку червня 2015 року позивач заявив усну вимогу про повернення відповідачем отриманих ним в борг коштів, однак відповідач відмовився повертати гроші. 02 жовтня 2015 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу, яка також була залишена відповідачем поза увагою. Враховуючи, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за договором позики, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу, а саме 12 860 доларів США та 9060 євро, що еквівалентно 508 069 грн. 52 коп., та пеню в розмірі 1 112 003 грн. 20 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

02 листопада 2015 року позивач уточнив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 12 860 доларів США та 9060 євро, що еквівалентно 525 208 грн. 96 коп., пеню в розмірі 17 761 грн. 55 коп., 3 % річних в розмірі 1 211 грн. 02 коп. та судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 повністю підтримали заявлені позовні вимоги, надали судові аналогічні пояснення. Додатково позивач пояснив, що конкретну дату повернення коштів між сторонами оговорено не було, відповідач повинен був повернути кошти за першою вимогою позивача, однак не дивлячись на його вимоги, відповідач відмовляється повернути борг.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечували та пояснили, що договір позики між сторонами не укладався, оскільки відповідач отримав від позивача грошові кошти, які раніше позивач отримав від нього в борг, про що написав йому відповідну розписку. Розписка від 05 січня 2015 року, на яку посилається позивач, як підставу для стягнення з відповідача коштів, не містить всіх істотних умов договору позики, які визначено законом, тому не може слугувати підставою для стягнення коштів з відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріли справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвічує факт отримання певної грошової суми позичальником в борг і зобовязанням повернути цю суму.

Як встановлено у судовому засіданні 05 січня 2015 року відповідач ОСОБА_2 в присутності двох свідків власноручно написав розписку про отримання від ОСОБА_1 суми в розмірі 12 860 доларів США та 9060 євро / а. с. 7/.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, істотними умовами договору позики є зобовязання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, які були ним отримані за договором, та строк повернення отриманих коштів.

З розписки, складеної 05 січня 2015 року, не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 860 доларів США та 9060 євро, також в розписці відсутні відомості про строк повернення отриманих коштів.

Визначаючи характер правовідносин між сторонами та, беручи до уваги зміст розписки, суд приходить до висновку, що 05 січня 2015 року між сторонами не було укладено договір позики, оскільки сторони не визнали обовязком ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12 860 доларів США та 9060 євро, та не визначили строк повернення коштів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що в їх присутності відповідач отримав від позивача вищезазначену суму грошових коштів, про що ОСОБА_2 склав розписку. Після чого відповідач усно зобовязався повернути позивачу вказану суму коштів за його першою вимогою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині зобовязання відповідача повернути отримані від ОСОБА_1 кошти за першою вимогою, оскільки цей факт має бути підтверджено письмовою розпискою відповідача, а розписка від 05 січня 2015 року не містить такого зобовязання ОСОБА_2

У звязку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 12 860 доларів США та 9060 євро у звязку з неукладанням договору позики.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторонами не було укладено договору позики, суд також відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача пені та 3 % річних.

У звязку із тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, у суда відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених ним витрат по сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 638, 1046-1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 12 860 доларів США та 9060 євро, що еквівалентно 525 208 грн. 96 коп. - відмовити .

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 пені в розмірі 17 761 грн. 55 коп. - відмовити .

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 3 % річних в розмірі 1 211 грн. 02 коп. - відмовити .

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 6 554 грн. 06 коп. - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя В.А.Журавель