У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П.
суддів:Завгородньої І.М,Іваненко Ю.Г.,
Попович О.В.,Коротуна В.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Тегател", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимченко Ліана Размиківна, про визнання договорів недійсними, припинення правовідношення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними генеральну угоду № 105/08 від 09 червня 2008 року, укладену між ТОВ "Тегател" та ПАТ "ВТБ Банк" на відкриття мультивалютної кредитної лінії на суму, еквівалентну 900000,00 доларів США, на термін до 08 червня 2018 року та договір про надання банківської гарантії № 03.46 -105/08-ДГ від 09 червня 2008 року, укладений між ТОВ "Тегател" та ПАТ "ВТБ Банк" на забезпечення виконання ТОВ "Тегател" грошових зобов'язань перед ТОВ "Астеліт" за укладеним між ними договором від 28 квітня 2007 року з терміном дії гарантії з 10 липня 2008 року по 08 липня 2009 року включно. Вказував на те, що від імені ТОВ "Тегател" вони підписані не ОСОБА_7, а невстановленою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 9331 від 22 січня 2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса у кримінальній справі, порушеній 29 грудня 2011 року за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, щодо підроблення документу. Таке свідчить про недійсність цих правочинів.

На забезпечення виконання умов генеральної угоди, договору про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року між ПАТ "ВТБ Банк" та довіреною особою ОСОБА_6 - ОСОБА_8, був укладений договір іпотеки від 09 червня 2008 року № 03.46-105/08-ДІ, предметом якого є нежитлові приміщення загальною площею 664,9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Наслідком недійсності основного зобов'язання є припинення дії договору іпотеки № 03.46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, укладеного між представником позивача ОСОБА_8 та ПАТ "ВТБ Банк". Оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимченко Л.Р. було накладено заборону відчуження нерухомості, розташованої по АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності, то у разі припинення дії договору іпотеки має бути знята заборона відчуження вказаного нерухомого майна. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсною з моменту укладення генеральну угоду № 105/08 від 09 червня 2008 року, яка укладена між ТОВ "Тегател" та ПАТ "ВТБ Банк".

Визнано недійсним з моменту укладення договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ, укладений між ТОВ "Тегател" та ПАТ "ВТБ Банк".

Визнано недійсним договір іпотеки № 03-46-105/08-ДШ від 09 червня 2008 року, який укладений між ОСОБА_6 та ПАТ "ВТБ Банк".

Припинено правовідношення між ОСОБА_6 та ПАТ "ВТБ Банк", що викладене в договорі іпотеки № 03-46-105/08-ДШ від 09 червня 2008 року.

Зобов'язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тимченко Л.Р. виключити з Єдиного реєстру іпотек та заборон на відчуження запис про іпотеку та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень першого поверху 1-11, другого поверху 1-9, третього поверху 1- 4, мансарди 5,6, загальної площею 664,9 кв. м у будівлі літ. "Р-3", що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 2791741,00 грн, які належать ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року і залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Судами встановлено, що 09 червня 2008 року між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Тегател" було укладено генеральну угоду № 105/08, відповідно до п. 1.1. якої банк на положеннях та умовах зазначеної угоди зобов'язується надати ТОВ "Тегател" кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, договорах про надання гарантії, овердрафту та договорах про відкриття акредитиву, укладених у рамках цієї угоди і які є невід'ємними її частинами.

09 червня 2008 року між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Тегател" у рамках генеральної угоди укладено договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ, відповідно до п. 3.1. якого виконання зобов'язань принципала за цим договором забезпечується заставою згідно іпотечному договору № 03.64-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_6

На забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника перед іпотекодержателем за генеральною угодою та договорами, що укладені та можуть бути укладені на її підставі, 09 червня 2008 року між ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_6, який є майновим поручителем ТОВ "Тегател", було укладено іпотечний договір № 03.46-105/08-ДІ, предметом якого відповідно до п.п. 1.1, 1.2 є передача іпотекодавцем іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 1.3 цього договору.

Згідно з вимогами ст. ст. 202, 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України.

Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 2 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що генеральна угода № 105/08 від 09 червня 2008 року та договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ, укладені між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Тегател" із порушенням вимог статті 203 ЦК України і підлягають визнанню недійсними на підставі статті 215 ЦК України. При цьому, суд вважав за можливе визнати недійсним договір іпотеки та припинити іпотечні зобов'язання іпотекодавця.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ТОВ "Тегател", яке є стороною оспорених договорів, залучено до участі у справі не як відповідач, а як третя особа і апеляційний суд позбавлений можливості залучити вказане товариство до розгляду справи як відповідача, а тому неможливо вирішити спір по суті з урахуванням суб'єктного складу, визначеного ОСОБА_6

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з матеріалами справи та положеннями статті 307 ЦПК України.

Однак, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом до ПАТ "ВТБ Банк", позивач, зокрема, просив на підставі статті 215 ЦК України визнати недійсними генеральну угоду № 105/08 та договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ, які укладені між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Тегател".

При цьому, ТОВ "Тегател" залучено до розгляду справи як третя особа.

Тоді як фактичні обставини спору та характер спірних правовідносин дають підстави вважати, що у справі про визнання недійсними договорів, стороною яких є ТОВ "Тегател", останнє має бути залучене до розгляду справи як відповідач.

Згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок вирішення справи відповідно до закону покладено на суд, у зв'язку з чим суд має визначити характер спірних правовідносин, норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також суб'єктний склад учасників процесу тощо.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення статей 213, 214 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не роз'яснив позивачу право заявити відповідне клопотання про залучення у справу співвідповідачем ТОВ "Тегател", а тому дійшов передчасного висновку по суті спору.

З огляду на те, що відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду справи залучати до участі у справі відповідачів, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Крім того, висновки і мотиви, з яких рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані судом касаційної інстанції є обов'язковими для судів при новому розгляді справи (частини 4 статті 338 ЦПК України).

Таким чином, при новому розгляді даної справи судам слід врахувати, зокрема, висновки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року.

За таких обставин, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року підлягають скасуванню з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді:І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.В. Попович
В.М. Коротун