Ухвала

іменем україни

27 лютого 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Дельта Банк», звернулося до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 квітня 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за № 001-22051-290413, відповідно до умов якого останній отримав кредитний ліміт на картковий рахунок у сумі 10 000 грн. Відповідач порушив умови договору щодо вчасного погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 02 липня 2014 року складала 13 612 грн 11 коп. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість на загальну суму 13 612 грн 11 коп., що складається з заборгованості по кредиту - 8 688 грн 97 коп., заборгованості за прострочення погашення кредиту - 1 307 грн 43 коп., заборгованості по відсотках - 933 грн 76 коп., заборгованості за комісією - 2 681 грн 95 коп.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 29 квітня 2013 року, яка утворилась станом на 02 липня 2014 року у сумі 13 612 грн 11 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 530, 526, 629, 1054 ЦК України, виходив із того, що позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав належним чином, однак ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору у зв'язку із чим у нього перед Банком утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ