Провадження № 2/537/1/2015
Справа № 537/3734/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі : головуючого судді Хіневич В.І., при секретарі Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення боргу спадкодавця зі спадкоємця, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу спадкодавця зі спадкоємця. В подальшому уточнивши позовні вимоги, прохав стягнути борг спадкодавця зі спадкоємця та звернути стягнення на майно, передане спадкоємцю у натурі, стягнути інфляційні витрати та 3% річних. Свій позов мотивував тим, що 24 січня 2013 року між ним та ОСОБА_4 в усній формі було укладено договір купівлі-продажу 3/10 частин домоволодіння, що знаходиться по пров. Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці. ОСОБА_4 будучи власником вищевказаного нерухомого майна продав ОСОБА_1 за 107 000 (сто сім тисяч) грн.., а позивач купив належну йому частину домоволодіння. На виконання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 24.01.2013 року було сплачено ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 107 000 (сто сім тисяч) грн.., про що на підтвердження передачі грошових коштів ОСОБА_4 була надана ОСОБА_1 письмова розписка про отримання даної грошової суми. Одночасно, ОСОБА_4 24.01.2013 року нотаріально посвідчив на імя ОСОБА_1 довіреність для здійснення підготовки документів для оформлення такого відчуження та в подальшому оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса.

20 лютого 2013 року ОСОБА_4 помер, через що договір купівлі-продажу не був укладений нотаріально. Оскільки спадкоємиця першої черги за законом ОСОБА_2, яка подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після свого батька, ОСОБА_4 відмовилася у добровільному порядку повернути отримані за життя її батьком грошові кошти у сумі 107 000 грн., позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 107 000 (сто сім тисяч) грн. та звернути стягнення на прийняті у спадщину та передані спадкоємцю у натурі 3/10 частини домоволодіння по пров. Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці, також просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму інфляційних нарахувань за період з 11.07.2013 р. по 17.11.2014 р у розмірі 21705,32 грн. та 3% річних у сумі 5225, 78 грн., а всього стягнути 133 931, 10 грн. та судові витрати у розмірі 1070 грн. (сплата судового збору) та 6000 грн. витрат за надання юридичних послуг.

Відповідачем за первісним позовом - ОСОБА_2 в грудні 2014 року була подана позовна заява до ОСОБА_1 про визнання правочину у вигляді розписки від 24.01.2013р недійсним. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука дані позови були обєднані в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказувала, що 20.02.2013 року помер її батько, ОСОБА_4 Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 3/10 частини домоволодіння по провулку Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці. Єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4, являється вона, його донька, ОСОБА_2 яка в установлений законом шестимісячний строк подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Просила визнати правочин укладений між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_4 у вигляді розписки від 24.01.2013 року недійним. Підставою визнання правочину недійсним вважала те, що її батько в момент складання даної розписки не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (тобто, з підстав ч. 1 ст. 225 ЦК України), оскільки зловживав спиртними напоями, ніколи не збирався продавати будинок, а крім того, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи, проведеної 29.09.2014р встановлено, що рукописний запис (текс розписки від 24.01.2013р ) та підпис у довіреності від 24.01.2013р виконані ОСОБА_4 або в незвичному стані, або під впливом будь-яких «збиваючих факторів». 05.11.2015 року ОСОБА_2 подала доповнення до вищевказаної позовної заяви, де просила визнати правочин у вигляді розписки від 24.01.2013 року недійсним, за безгрошовістю.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним у вигляді розписки від 24.01.2013року просила відмовити, посилаючись на те, що відповідно до акту судово-психіатричної експертизи від 14.07.2015р. проведеної експертами Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні встановлено що ОСОБА_4 станом на 24.01.2013 року не виявляв ознак будь-якого психічного розладу та на момент написання розписки та оформлення довіреності 24 січня 2013 року міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. А тому, волевиявлення ОСОБА_4 щодо продажу 3/10 частин домоволодіння, що розташоване по пров. Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці було вільним, відповідало його внутрішній волі, а пояснення ОСОБА_2 про те, що її батько не усвідомлював значення своїх дій не узгоджуються з поясненнями свідків та іншими матеріалами справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 по первісному позову ОСОБА_6 в позові ОСОБА_1 про стягнення боргу спадкодавця зі спадкоємця просив відмовити, посилаючись на те, що спір між сторонами виник 03.12.2013 року, коли ОСОБА_2 надіслала відповідь ОСОБА_1 про не бажання в добровільному порядку відшкодувати збитки у розмірі 107 000 грн., а тому вважав, що до спірних правовідносин необхідно застосувати ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним просив задовольнити за безгрошовістю розписки.

Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила про те, що до неї в установлений шестимісячний строк звернулася гр. ОСОБА_2, яка подала заяву про прийняття спадщини після померлого 20.02.2013 року ОСОБА_4. З приводу цього була заведена спадкова справа. Свідоцтво про прийняття спадщини за законом не видавалось, оскільки є судовий спір.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_6, покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14, експертів ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в усній формі було укладено договір купівлі-продажу 3/10 частин домоволодіння, що розташоване по провулку Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці. ОСОБА_4, будучи власником вищевказаної частини домоволодіння, продав ОСОБА_1, а останній купив за 107 000 (сто сім тисяч) грн. належну ОСОБА_4 частину домоволодіння. Між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а саме: предмету договору, ціни договору, порядку розрахунку, передачі майна. На підтвердження укладення та виконання даного правочину ОСОБА_4 надав ОСОБА_1 розписку від 24.01.2013р про отримання грошових коштів та посвідчив нотаріально на його імя довіреність для здійснення підготовки документів для оформлення відчуження частини будинку.

20 лютого 2013 року ОСОБА_4 помер, так і не встигнувши оформити та посвідчити нотаріально укладений між ним та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу частини будинку.

Письмова форма договору (розписка), внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми боржнику. Розписка, складена та видана 24.01.2013р при житті ОСОБА_4 підтверджує факт укладання в такий спосіб між ним та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу 3/10 частин домоволодіння, що розташоване по провулку Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці та засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми у розмірі 107 000( сто сім тисяч) грн. ( а.с. 227).

Відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими свідченнями. Рішення суду не може ґрунтуватися на показанях свідків.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підтвердження своїх тверджень про безгрошовість договору, в порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України та ст. 1051 ЦК України, ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, судом була призначена посмертна судова психіатрична експертиза відносно гр. ОСОБА_4, яка проведена 14.07.2015 року з дотриманням вимог закону. Згідно даної експертизи ОСОБА_4 станом на 24 січня 2013 року не виявляв ознак будь-якого психічного розладу. ОСОБА_4, на момент написання розписки 24.01.2013р., міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновки експертів є повними, чіткими, вони не містять суперечностей та узгоджуються з показаннями допитаних свідків, а також з іншими письмовими доказами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд, зокрема оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, в судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили слідуюче.

Свідок ОСОБА_14, який працює приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу , суду пояснив що 24.01.2013 року він вчиняв нотаріальну дію, посвідчував довіреність від ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1 щодо передачі йому усіх прав, які стосувалися відчуження нерухомого майна по провулку Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці. Була встановлена належним чином особа, встановлено обсяг його дієздатності. Дана нотаріальна дія була довготривалою, оскільки необхідно було встановити чого бажає особа яка до нього звернулася. Після оформлення довіреності, завірено було шість її копій та паспорту ОСОБА_4 Дані дії були погоджені з довірителем, ОСОБА_4 в момент підписання довіреності усвідомлював наслідки укладеної довіреності та її зміст. ОСОБА_4 перебував у тверезому стані, в іншому випадку у вчинені нотаріальної дії нотаріусом було б відмовлено.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_4 доводився їй двоюрідним братом. До 2008 року ОСОБА_4 працював машиністом, потім звільнився та почав вживати спиртними напоями. ОСОБА_18 рідна донька братові. Він завжди говорив що будинок залишиться доньці. Останнім часом ОСОБА_4 не працював, здавав металобрухт, брата завжди годувала коли приходив. Про отримання ним великої суми грошей було не відомо, про те, що він підписував довіреність також нічого не було відомо. Припускає, що довіреність брат міг підписати у нетверезому стані. Якби в нього були гроші, він би не ходив постійно голодним. За характером ОСОБА_4 був спокійним, ніколи не дебоширив. Коли помер, невідомо хто його відправляв до моргу. За борги у будинку було відключено опалення, світло.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив про те, що ОСОБА_4 доводився йому двоюрідним дядьком. ОСОБА_2 його двоюрідна сестра. Стосовно будинку ОСОБА_4 говорив що залишить його доньці. Обставин щодо продажу будинку не знає, невідомо за яку суму також. Приходив до нього та його матері за тарілкою борщу. Бачив ОСОБА_4 за дві неділі перед смертю у нетверезому стані з сторонніми людьми циганської національності, які заходили в його будинок . З донькою ОСОБА_18 спілкувався завжди, оскільки вона мешкає біля нього близько. За характером ОСОБА_4 був спокійним, добрим, ніколи не сварився, не вчиняв бійок. Пояснити про довіреність чи розписку нічого не може.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила про те, що ОСОБА_2 доводиться племінницею її чоловіка. З 1975 року знала ОСОБА_4, постійно з ним спілкувалися. Останні 5 років ОСОБА_4 вживав спиртні напої . Будинок побудував сам, іншого житла не мав. Повідомляв про те, що будинок залишиться доньці, продавати його не збирався. Будь-яким психічними захворюваннями не страждав. Бачила в будинку сторонніх людей, яких не знала. ОСОБА_4 очікував отримання пенсії, вважав, що буде забезпеченим.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що померлий ОСОБА_4 доводився йому рідним братом. ОСОБА_2 племінниця. З братом постійно спілкувалися, разом випивали спиртне, розмови про продаж будинку не було. Останній час брат багато зловживав спиртними напоями, через що його звільнили з роботи. В будинку завжди бували сторонні люди з якими він випивав. Брат не страждав на будь-які психічні захворювання. Від горілки йому не було погано ніколи. Останній раз бачив брата за півтори неділі до смерті.

Свідок ОСОБА_11 у суді пояснила про те, що з ОСОБА_4 проживали разом з 1986 року, разом починали будувати спірний будинок. ОСОБА_4 ніколи не говорив про продаж будинку, дуже сильно зловживав спиртними напоями, брав у борг гроші. В січні 2013 року приходив до неї зайняти гроші, інколи приходив поїсти.За характером був спокійним, адекватним, не агресивним . Розійшлися з ОСОБА_4М у 1993 році. Останній раз була у нього в будинку в 2012 році, опалення не було, бачила сторонніх людей з якими він зловживав спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_12 cуду пояснила, що ОСОБА_4 був її чоловіком. ОСОБА_2 її донька. ОСОБА_4 був хорошою людиною, любив застілля, закінчив з відзнакою технікум, здобув спеціальність. Після того, як побудував будинок, став випивати. Оскільки не сплачував послуги в будинку було відімкнуто світло, газ, вода. Завжди просив гроші на спиртне. За характером не був скандальною людиною, був завжди комунікабельним. ОСОБА_12 два місяці збирався отримати пенсію за віком. Любив поспілкуватися з компаніями, тому завжди в будинку були сторонні люди.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, ОСОБА_4 знав з дитинства, проживали по сусідству. Після звільнення з роботи, Дзюба почав зловживати спитрним. Останнім часом постійно був у нетверезому стані, часто позичав гроші, в будинку було неохайно, жив на те, що здавав металобрухт.

Експерт ОСОБА_15, яка працює експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_19, суду пояснила, що вона проводила судово- почеркознавчу експертизу та досліджувала розписку від 24.01.2013 р від імені ОСОБА_4 та довіреність від 24.01.2013р, посвідчена ОСОБА_4 нотаріально. Підтвердила про те, що рукописний текс у примірнику довіреності від 24.01.2013р та рукописний текс розписки від 24.01.2013р виконані ОСОБА_4 або в незвичному стані , або під впливом будь-яких «збиваючих» факторів, які могли мати як відносно постійний так і тимчасовий характер. «Збиваючий фактор» як у розписці так і у довіреності однаковий . Який саме «збиваючий фактор» став причиною такого написання конкретно пояснити не може, оскільки недостатньо було порівняльного матеріалу. Але на визначення чи написана розписка саме ОСОБА_4 діагностичні ознаки не вплинули, а тому досліджені окремі і загальні ознаки його ( Дзюби) у досліджувальних документах і у зразках, які були надані експерту на дослідження співпали повністю.

В судовому засіданні експерти Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева - ОСОБА_16, ОСОБА_17 , які проводили посмертну судово психіатричну експертизу відносно ОСОБА_4 пояснили, що їх висновок від 14.07.2015 року є повним, чітким. З урахуванням наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 станом на 24.01.2013р не виявляв ознак будь-якого психічного розладу та на момент написання розписки 24 січня 2013 року міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Що стосується « незвичного стану особи» - це не є психічним розладом, та являється компетенцією інших фахівців.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що волевиявлення ОСОБА_4 щодо продажу 3/10 частин домоволодіння, що розташоване по пров. Світловодському , 5/21 в м. Кременчуці було вільним, відповідало його внутрішній волі, він усвідомлював значення своїх дій. Зміст наявної розписки ОСОБА_4 від 24.01.2013 року залишається не спростованим.

За правилами ч.1,2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правила ч.1 ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, ознак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними ( тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Як розяснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р за № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» справи про визнання правочину недійсним з підстав передбачених ч.1 ст. 225 ЦК України вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів у відповідності до ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ст. 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору 107 000( сто сім тисяч) грн. є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавались.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З пояснень представника позивача ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2 в липні 2013р відмовилася від задоволення вимог ОСОБА_1 щодо сплати одноразовим платежем повернути отримані ОСОБА_4 за життя, а саме 24.01.2013 р. без достатньої правової підстави 107000 (сто сім тисяч) грн., позивач звернувся 11.07.2013 року, (в межах шестимісячного строку від дня коли дізнався про порушене право) із позовом до суду. За таких обставин відмова в позові кредитору ОСОБА_1 в звязку з пропуском шестимісячного строку предявлення вимог до спадкоємців не відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону.

Щодо стягнення інфляційних витрат на користь ОСОБА_1 за період з 11.07.2013р по 17.11.2014р у розміру 21705, 32 грн. та 3% річних у сумі 5225, 78 грн. в цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

На час смерті ОСОБА_4 20.02.2013 року борг ОСОБА_1 становить 107 000 ( сто сім тисяч) грн. Спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані проценти тільки в тому випадку, якщо вони нараховані позичальникові (спадкодавцеві) за життя. ОСОБА_2 не є боржником позивача, її обовязок повернути борг кредитору ґрунтується на нормах спадкового права, а не зобовязального. Тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу підлягають задоволенню тільки на суму 107 000 грн. ( сто сім тисяч) грн.

Вартість спадкового майна ( 3/10 частин домоволодіння по пров. Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці) відповідно висновку від 04.11.2014 р становить 128 474 грн. 00 коп.

Даний висновок стороною відповідача ставився під сумнів з причини проведення його оцінювачем а не експертом, однак суд бере його до уваги, так, як вказаний висновок виконаний в повному обсязі згідно вимог чинного законодавства. При цьому, суд звертає увагу, що предметом позову є повернення грошових коштів, а не визнання права власності на частину домоволодіння.

При цьому, надана стороною відповідача довідка експерта ОСОБА_20 про вартість 3/10 частин домоволодіння не відповідає вказаним вимогам і ґрунтується на не обґрунтованих даних та припущеннях.

Суд звертає увагу, що сторона відповідача мала всі можливості провести належну будівельно-технічну експертизу вказаного домоволодіння і надати її висновок до суду.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права ( судова практика Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012р , справа № 6-25154 св12).

Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанова № 10 від 17.10.2014р « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п.47 розяснив, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( ст. 6 Закону України від 05.07.2012р № 5076-УІ « Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідно договору ( ст. 12, 42, 56 ЦПК).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу спадкодавця зі спадкоємця та звернення стягнення на майно, передане спадкоємцю у натурі необхідно задовольнити частково, а у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1, 4 ст. 203, 215, 216, ч. 1 ст. 225, 570, 1212, 1213, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 , 1282 , ч. 5 ст. 1268 , 1281 ЦК України, ст. 16 ЦК України, ст. 15, 60, 208, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу спадкодавця зі спадкоємця та звернення стягнення на майно, передане спадкоємцю у натурі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг померлого 20 лютого 2013 року ОСОБА_4, у межах вартості майна, одержаного у спадщину, в сумі 107 000 ( сто сім тисяч) грн. та звернути стягнення на прийняті у спадщину та передані спадкоємцям у натурі 3/10 частин домоволодіння по провулку Світловодському, 5/21 в м. Кременчуці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 1070 грн. (сплачений судовий збір) та 6000 (шість тисяч) грн. витрати, повязані з правовою допомогою адвоката, згідно квитанції.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у вигляді розписки від 24 січня 2013 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І.Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 04.12.2015 року.