РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Гусинського М.О.,

при секретарі - Морозової Н.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

26.03.2015 р. ОСОБА_2 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька за кордон, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій. після розірвання сторонами у 2013 році шлюбу мешкає разом нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Має змогу вивозити дитину за межі України на оздоровлення та відпочинок, однак, відповідач з незрозумілих їй причин дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не дає, тому просить суд надати їй дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_4 за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 до досягнення ОСОБА_4 16-річчя, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, дав пояснення, які співпадають із викладеним у позові, додатково суду пояснив, що на даний час ОСОБА_2 не відомий час її майбутнього виїзду із дитиною за межі України, також вона не знає до якої країни буде тимчасово вивозити дитину, путівки та проїзних документів у неї немає. Вважає, що відповідно до Конституції України ОСОБА_2 має право на вільне пересування, в тому числі і на в'їзд та виїзд за кордон України.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 17.08.2002 року по17 липня 2006 року, є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-9).

Розглядаючи справу суд виходив з наступного чинного законодавства:

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно до ст. 153 СК України ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 10 «Конвенції про права дитини», прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20 листопада 1989 року, держави-сторони поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Згідно до ст. 13 «Загальної декларації прав людини», прийнятої і проголошеної резолюцією 217А (ІІІ) Генеральної асамблеї від 10 грудня 1948 року кожна людина має право свободи пересування і обрання собі місця проживання в межах кордонів кожної держави; кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи також і власну, і повертатися до своєї країни.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ, Постановою КМУ від 27.01.1995р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою КМУ від 21.01.1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р. № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта /проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків, рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім, рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Позивачем суду не наведено жодних обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру, що підтверджується також і визнанням позову відповідачем, та свідчить про те, що підстави для надання судом дозволу на виїзд дитини за кордон відсутні.

Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, вказана мета такого виїзду: оздоровлення та відпочинок, однак матеріали справи не містять медичної інформації про стан здоров'я дитини, відсутні рекомендації лікаря щодо необхідності оздоровлення дитини за межами України.

ОСОБА_2 не зазначає як конкретний час перебування дитини за кордоном України, так і не зазначає країну майбутнього перебування дитини. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 пояснив суду про те, що путівка та проїзні документи за межи України на час розгляду справи в суді у ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141,157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, які б підтверджували необхідність такого виїзду дитини за кордон, не вказавши мети такого виїзду та конкретний час.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 про надання судом дозволу на тимчасове багаторазове вивезення неповнолітньої дитини ОСОБА_4 без згоди батька за кордон без зазначення конкретних мети виїзду, часу виїзду та країни перебування - є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 151-159, 257, 263 Сімейного Кодексу України, Законом України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 13 «Загальної декларації прав людини», прийнятої і проголошеної резолюцією 217А (ІІІ) Генеральної асамблеї від 10 грудня 1948 року, ст. 10 «Конвенції про права дитини», прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20 листопада 1989 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 21 квітня 2015 року.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду М. О. Гусинський