Справа № 2-5789/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-5789/09 від 21.01.2010 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд,-

В С Т А Н О В И В :

На адресу суду надійшла заява заяву державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з тим, що його оригінал був втрачений.

Сторони в судове засідання не з'явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦПК України, оскільки неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва від 20.01.2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було задоволено та вирішено стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 по 1/3 частині всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.12.2009 року до досягнення повноліття (а.с.31), у зв'язку з чим 21.01.2010 року позивачці на його виконання Подільським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №2-5789/09, що підтверджується її особистим підписом (а.с.32).

Як вбачається із змісту заяви державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції, останній просить видати дублікат вищезазначеного виконавчого листа, який було втрачено при пересилці до бухгалтерії за місцем роботи боржника(а.с.37). Однак суд не може погодись із зазначеними твердженнями заявника, виходячи з наступного.

Так стаття 368 ЦПК України визначає, що питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Зі змісту вищезазначених норм цивільно-процесуального закону вбачається, що дублікат виконавчого листа або судового наказу, якщо не стоїть питання про стягнення аліментів у випадку встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника, може бути виданий лише у випадку втрати їх оригіналів. Крім того, видача дублікату виконавчого листа є правом суду, а не обов'язком і вирішується окремо в кожному конкретному випадку з врахуванням всіх обставин справи. Однак, заявник, звертаючись до суду з вищезазначеною заявою, мотивував її тим, що оригінал виконавчого листа було втрачено.

Стаття одинадцята ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на особливість предмету вищезазначеної заяви (видача дублікату виконавчого листа), суд вважає, що належними та допустимими доказами для підтвердження факту втрати виконавчого документу мають бути саме письмові докази.

Судом же встановлено, що незважаючи на вимоги зазначених норм цивільно-процесуального закону, заявником не надано до суду жодного належного та допустимого доказу у підтвердження дійсної втрати виконавчого листа.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 368, 370 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-5789/09 від 21.01.2010 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяС. М. Богінкевич