АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків по справі №929/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків по справі № 929/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків по справі №929/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що, в силу вимог Закону України «Про третейські суди» та Регламенту постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, третейський суддя зобов'язаний надіслати сторонам ухвалу про порушення провадження у справі, в якій зазначається про час і місце розгляду справи, не пізніше ніж за 10 днів до судового засідання. Зазначає, що ОСОБА_1 з 2010 року за вказаною у позовній заяві адресою фактично не проживає, про що Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» було відомо. Як наслідок, постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ОСОБА_1 у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи не повідомляв, оскільки матеріали третейської справи не містять жодних доказів вручення боржнику повідомлення про дату і час розгляду справи третейським судом. Проте, судом 1-ї інстанції проігноровано дані обставини та порушено права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Матвіїв Інна Андріївна проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, а тому, колегія судів вважає можливим слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» , перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та Аратюнян Лілі Давидівною було укладено кредитний договір №В07.1/136-7, відповідно до умов якого, остання отримала від банку кредит в сумі 24 863 долари США строком до 14.05.2014 року.

ОСОБА_1 свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, а тому Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення заборгованості по договору в судовому порядку.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.06.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» кредитну заборгованість на загальну суму 262 451,99 грн. та третейський збір в сумі 3024 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, ОСОБА_1 29.09.2014 року звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.06.2014 року по справі №929/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.06.2014 року по справі №929/14, суд 1-ї інстанції зазначив, що правові підстави для скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.06.2014 року по справі №929/14 відсутні.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону.

Так, ч.2 ст.389-5 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких рішення третейського суду може скасовано, а саме:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

В своїй заяві про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.06.2014 р. по справі №929/14 ОСОБА_1 зазначала наступні підстави для скасування рішення суду, а саме: вона не була повідомлена третейським судом про день, час та місце розгляду справи, а також вказувала на те, що Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» пропущено трирічний строк на звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про третейські суди», порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються цим Законом та регламентом третейського суду.

Статтею 39 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовились про інше щодо їхньої участі в засіданні.

Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону.

За правилами ст.15 Закону України «Про третейські суди», обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами.

Якщо сторони не дійшли згоди з цих питань або у разі невизначеності цих питань у регламенті третейського суду, документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Положення аналогічного змісту містяться у Регламенті Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Судом встановлено, апелянтом не заперечується, той факт, що Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків повідомлення про дату і час розгляду справи третейським судом направлялось ОСОБА_1 за адресою, вказаною в кредитному договорі на підставі паспортних даних боржника, а саме: АДРЕСА_1, у строки встановлені Законом України «Про третейські суди» та Регламентом постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Будь-якої іншої адреси проживання/перебування ОСОБА_1 матеріали третейської справи не містять.

Проте, поштові відправлення поверталися на адресу третейського суду за закінченням встановленого строку зберігання, у зв'язку з неприбуттям ОСОБА_1 до відділення поштового зв'язку для отримання поштової кореспонденції.

Отже, в силу вимог ст.15 Закону України «Про третейські суди» ОСОБА_1 вважається такою, що повідомлена про розгляд Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 з 2010 року за адресою вказаною у позовній заяві фактично не проживає, про що Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» було відомо, як наслідок Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ОСОБА_1 у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи не повідомляв, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до п.3.3.12 кредитного договору №В07.1/136-7 від 15.05.2007 року позичальник зобов'язаний протягом 5 робочих днів повідомляти кредитора, зокрема, про зміну адреси з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни.

З наданої суду довідки №1193 від 18.06.2010 року, виданої Комунальним підприємством «Міські комунальні платежі» Дніпропетровської міської ради Жовтневого району вбачається, що ОСОБА_1 15.12.2009 року було знято з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.ст.58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1, у встановлені в п.3.3.12 кредитного договору №В07.1/136-7 від 15.05.2007 року строки повідомила Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про зміну адреси свого проживання з зазначенням нової адреси проживання та надала відповідні документи, що підтверджують такі зміни, апелянтом суду не надано.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків правомірно повідомляв ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи третейським судом за останнім відомим документально підтвердженим її місцем проживання та про відсутність порушень Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків положень Закону України «Про третейські суди» та Регламенту постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в частині повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи третейським судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що, відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції не врахував, що підставою для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 20.06.2014 року є пропуск Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» трирічного строку на звернення до суду з даним позовом не ґрунтуються на вимогах, ч.2 ст.389-5 ЦПК України, яка містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких рішення третейського суду може скасовано.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в ухвалі висновки не відповідають обставинам справи, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 389-4-389-6 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: