Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/551/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Категорія - спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Доповідач Сукач Т. О.
УХВАЛА

Іменем України

04.03.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Кривохижі В.І.

Бубличенко В.П.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа : служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 листопада 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі. Зазначає, що як на підставу для відмови у задоволенні позову суд посилався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», при цьому не урахував, що за його змістом дія мораторію є тимчасовою і не скасовує чинність Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 33,38,39 якого надають банку право на пред'явлення вказаного позову.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5, який підтримував доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом з'ясовано, що 20 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KGPNGA01580003, за умовами якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі у сумі 29 105 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.05.2018 року. Погашення заборгованості здійснюється з 20 по 25 число кожного місяцяшляхом внесення щомісячних платежів у сумі 492,26 доларів США згідно графіку погашення кредиту (п. 8.1. кредитного договору).

Виконання кредитного договору забезпечувалося іпотечним договором від 20.05. 2008 року, згідно якого ОСОБА_3, ОСОБА_4передали в іпотеку банку належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 54,2 кв.м та житловою-30,6 кв.м (а.с.18-20).

20 листопада 2009 року ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_8 і після реєстрації шлюбу взяв прізвище дружини (а.с.127).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01.06.2012 року часткового задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради,про стягнення кредитної заборгованості,звернення стягнення на предмет іпотеки,виселення. З ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі - 39 243,58 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2012 року, згідно якого 1 дол. США = 7.993 грн., складає 313 673 грн. 93 коп. У задоволенні вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на квартиру і виселення зі зняттям з реєстраційного обліку відмовлено у зв'язку з порушенням банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченої ст.ст.33,35 Закону України «Про іпотеку» (а.с.48-51).

Станом на 14 травня 2014 року, дату пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення, вказане рішення суду не виконане.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК, на що звернуто увагу судів у п. 17 роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Згідно ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором кредиту не виконує, внаслідок чого станом на 30.09.2013 року має заборгованість у розмірі 80 368,06 дол. США, з яких: 25 953,53 дол. США - заборгованість за кредитом; 15 066,86 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 897,97 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 31 592, 85 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), 3825,56 дол. США- штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки ( ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

02 серпня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_4, була направлена письмова вимога про виселення разом з усіма членами сім'ї за вих. № 30.1.0.0/2-118, таким чином позивачем виконані передбачені ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР та ч.ч.2,3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» вимоги щодо направлення письмової вимоги добровільно звільнити житлове приміщення, проте відповідачі добровільно помешкання не звільнили.

Ураховуючи наведене позивач мав право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відповідачів.

07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 є місцем постійного проживання відповідачів (позичальник, іпотекодавці) , загальна площа квартири складає 54,2 кв.м., житлова - 30,6 кв.м, відомості про наявність у відповідачів іншого житла відсутні, вказана квартира є предметом іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, наданим в іноземній валюті на споживчі потреби, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Правильним є висновок суду про те, що під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може відбуватися як звернення стягнення на предмет іпотеки, так і примусове виселення мешканців з квартири.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та доказах, висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, по суті правильне, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді