Справа № 708/130/15-ц
Номер провадження № 2/708/70/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 р.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого - судді Совгири І.В.,

при секретарі - Тендітній Л.В.

з участю :

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_3, посилаючись на те, що 10.10.2014 року та 08.01.2015 року з вини відповідача відбулося залиття квартири позивача, у зв"язку з чим позивачу була спричинена майнова шкода, на відшкодування якої позивач просив стягнути з відповідача 4314 грн. та транспортні витрати, пов"язані із проведенням оцінки ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 599,83 грн. Також зазначає, що залиттям квартири їй було заподіяно і моральну шкоду, на відшкодування якої просить стягнути з відповідача 9000 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити, пояснивши, що 10.10.2014 року та 08.01.2015 року з вини відповідача відбулося залиття її квартири та спричинена майнова шкода. По даних фактах комісією відділу Чигиринської міської ради з питань ЖКГ 10.10.2014 року та 13.01.2015 року було складено відповідні акти обстеження та зафіксовано пошкодження квартири. Поскільки відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдані збитки вона звернулася до КП Райагробуд для складення дефектного акту на ремонт приміщення. Також, вона понесла транспортні витрати, пов"язані із проведенням оцінки ремонтно-відновлювальних робіт та поїздками в м. Черкаси. Позивач також вважає, що внаслідок залиття її квартири, в якій на даний час розташований магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", їй було завдано відповідачем моральної шкоди, яку вона оцінює в 9000 грн., що полягає в душевних переживаннях через зіпсований інтер"єр магазину, сирість, вологу та сторонні запахи в торгівельній залі, що в свою чергу спричиняє їй ряд незручностей та проблем.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що причина залиття квартири позивача не встановлена, спричинення моральної шкоди позивачем також не доведено, оскільки в актах про обстеження квартири позивача, на які вона посилається як на основу доказів, констатується наявність в магазині на стінах і підлозі плям від води, що виникли з вини відповідача лише зі слів ОСОБА_1 При цьому, ні відповідача, ні спеціаліста - фахівця з питань водопостачання та водовідведення не залучали до проведення огляду, огляд магістралей водопостачання та водовідведення також не проводився. Під час складання акту обстеження квартири 13.01.2015 року ОСОБА_2 висловив припущення, що затоплення відбулося через знос загального стояка системи водопостачання, що розташована в стіні, в той час як ОСОБА_4 неправильно перефразував його слова та в акті вказав, що зі слів ОСОБА_2 залиття сталося через розрив металевої гофри у зв"язку із тривалою експлуатацією. Тобто, вони вважають, що вимоги позивача грунтуються лише на її припущеннях, а доказування не може грунтуватися на припущеннях. На вимогу відповідача 26.01.2015 року комісія в складі 5 осіб, серед яких був присутній майстер житлового фонду КК "Єдиний розрахунковий центр" Чигиринської міської ради, провели обстеження квартири АДРЕСА_1 та в Акті обстеження квартири зафіксували відсутність пошкоджень мереж водопостачання та водовідведення, що могли б спричинити залиття квартири позивача. В зв"язку з цим, просять суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він 10.10.2014 року був присутній при складанні акту обстеження квартири позивача. На його думку, по стояку текла вода, тому і сталося залиття. Він також оглядав і квартиру ОСОБА_2, бачив, що від стояка йшов кран, до якого була прикріплена металева гофра і яка лежала у ванній. Коли він повторно оглядав квартиру ОСОБА_2, то гофра вже була закріплена, а за пральною машиною на підлозі був пісок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 зверталася до комісії міської ради з питань ЖКГ із заявою про обстеження її квартири. Вона входила до складу комісії при огляді приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" 10.10.2014 року. В акті обстеження квартири позивача було зафіксовано факт залиття, так як в кладовій та санвузлі на підлозі були плями води, а на стінах були жовті плями. Про причину появи вказаних дефектів було записано зі слів ОСОБА_1, що підтоплення здійснено з квартири відповідача.

Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Такий же обов'язок на власників квартир покладено і п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При наявності несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

У силу ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності серії СА № 889554 від 19.02.2013 року є власником квартири АДРЕСА_3, в якій розташований магазин промислових товарів.

Актами обстеження квартири від 10.10.2014 року та 13.01.2015 року встановлені факти залиття зазначеної квартири, що мали місце 10.10.2014 року та 08.01.2015 року та зі слів ОСОБА_1 зазначено, що плями на стінах та вода на підлозі з"явилися в зв"язку із підтопленням власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2, що розташована на другому поверсі будинку.

Згідно п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинковх територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття квартири складається відповідний акт.

Згідно додатку № 4 до зазначених Правил, у акті, зокрема, зазначається що трапилось, причини та наслідки залиття, акт складається комісією у складі головного інженера виконавця послуг, майстра, слюсаря-сантехніка, з актом ознайомлюються мешканці квартир.

Разом з цим, як встановлено судом та підтверджується показами свідків, в зазначених актах причина залиття квартири вказана зі слів ОСОБА_1, а також відсутні дані щодо ознайомлення з ними мешканців квартир.

Таким чином, акти про залиття від 10.10.2014 року та 13.01.2015 року вимогам, викладеним в вищезазначених Правилах, не відповідають, оскільки не містять висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, а містять лише рекомендацію щодо звернення до суду, а також не містять підписів мешканців квартир.

Тому суд не може вважати вищезазначені акти достатнім доказом вини відповідача у залитті квартири позивача, оскільки приходить до висновку, що причину залиття квартири позивача на час обстеження встановлено не було.

Причину залиття квартири позивача не було встановлено і на час складання 26.01.2015 року Акту обстеження квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_2, де зазначено, що фактично в квартирі ніхто не проживає, водопостачання перекрите власником, в санвузлі на момент обстеження пошкодження мереж водопостачання та водовідведення, що могло б спричинити затоплення не встановлено.

Поскільки наданий відповідачем акт відповідає вимогам Правил утримання житлових будинків та прибудинковх територій, тому суд приймає його в основу доказів по справі.

Суд також констатує, що позивач не скористалася правом, передбаченим ст.143 ЦПК України, і клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для з'ясування обставин, причин і розміру майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття її квартири, не заявляла, а зі змісту ст. 11 ЦПК України випливає, що суд першої інстанції розглядає цивільні справи лише в межах заявлених сторонами вимог.

Інші докази, надані позивачем, зокрема, звіт про проведення обстеження квартири АДРЕСА_3, виконаного ФОП ОСОБА_6, висновків суду не спростовують.

Тобто, позивачем в судовому засіданні не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження залиття її квартири відповідачем.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову щодо відшкодування майнової шкоди та транспортних витрат, пов"язаних із проведенням оцінки ремонтно-відновлювальних робіт.

Що стосується позову в частині стягнення моральної шкоди, то в силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.3 ч.2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Поскільки зазначені позовні вимоги є похідними від основних позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено, тому суд також відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,61,209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Совгира