Справа № 240/797/15-ц
Провадження № 2/240/362/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Кулікова В.В.,

при секретарі - Пліскачовій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в поряку письмового провадження в залі суду смт.Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2015 року позивачка звернулася до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з січня 2013 року по червень 2015 року вона знаходилася в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від даного шлюбу народилася донька Єва, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення відносин відповідач добровільно допомогу на утримання сімї не надає, донька проживає з нею. 23 жовтня 2015 року позивачка надала до суду уточнену позовну заяву (а.с. 12) та вважає, що має право на стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, згідно ст. 84 СК України, розмір яких визначила в сумі 500 грн. щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернувшись з письмовою заявою, в якій просить розглянути позов без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на те, що не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має скрутне матеріальне становище. Щодо місця роботи відповідача їй не відомо.

Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, належним чином повідомлений про день слухання справи, поштові повідомлення приєднано до справи.

Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до статей 11 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини Єви, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Відповідно довідки ФОП ОСОБА_3 від 01.10.2015 року малолітня дитина - Єва, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає разом з матір»ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Як вбачається з заяви позивачки, відповідач ОСОБА_2 не працює (а.с. 12).

Згідно частини 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обов'язковою умовою для їх стягнення.

В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача якоїсь роботи, а посилання позивачки на те, що відповідач має доходи, хоча офіційно не працює, не підтверджено жодними доказами.

Виходячи з вищенаведеного вбачається, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Відсутність такої обов'язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України.

Керуючись 180, 182, 183 , 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60, 212, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Куліков