АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2622/2015 Головуючий у І інстанції - Гайдук С.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.2011 року між ним та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір № 901/2011-222 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Гаманець») НОМЕР_1, на який позивач мав вносити кошти. За період з 12.10.2011 року по 01.08.2014 року ОСОБА_2 на вкладний (депозитний) рахунок було внесено грошові кошти в сумі 48 450 доларів США, та з зазначеної суми коштів ОСОБА_2 отримав лише 7000 доларів США. 08.08.2014 року та 13.08.2014 року він звернувся до банку з заявою про повернення йому в повному обсязі належних коштів у розмірі 41 450 доларів США. Однак, на вимогу позивача, вклад та проценти не повернуто. Позивач просив стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» на його користь заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 43 007 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі до суду позовної заяви становить 587 449,81 грн. В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором банківського вкладу № 901/2011-222 від 12.10.2011 року: 41 450 доларів США - борг по вкладу; 1 749,90 доларів США - борг по процентах; 6 560,08 грн. - 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_2 заборгованість за Договором банківського вкладу №901/2011-222 від 12.10.2011 року, а саме: борг по вкладу в розмірі 41 450 доларів США, борг по нарахованих процентах в розмірі 1 749,90 доларів США та 3% річних у розмірі 6 560,08 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач та представник позивача просили відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.10.2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір № 901/2011-222 про відкриття банківського вкладу «Гаманець» (на вимогу) в доларах США. Відповідно до умов якого банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, що відкривається банком на його ім'я, в сумі 5 000,00 доларів США терміном з 12.10.2011 року, та повертає вкладнику суму вкладу та сплачує 2% за користування коштами, на умовах та в порядку, встановлених цим договором (а.с.4-6).

Відповідно до п. 3.3 та п. 3.4 договору, повернення частини вкладу здійснюється згідно із письмовою заявою вкладника шляхом видачі готівки через касу банку. У випадку розірвання договору за заявою вкладника, сума вкладу та проценти, нараховані відповідно до п.3.1, за встановленою на вклад процентною ставкою, повертаються вкладнику шляхом видачі готівки через каси банку.

Надходження коштів на рахунок підтверджується банківською випискою з особового рахунку за 12.10.2011року - 5 000 доларів США, 23.12.2011року - 5 000 доларів США, 28.12.2011року - 5 000 доларів США, 04.01.2012року - 5 000 доларів США, 23.01.2012року - 650 доларів США, 28.03.2012року - 2 100 доларів США, 06.06.2012року - 500 доларів США, 13.06.2012року - 600 доларів США, 23.08.2012року - 300 доларів США, 14.09.2012року - 300 доларів США, 15.08.2013року - 24 000 доларів США (а.с.7-13).

Листом від 26.06.2014 року № 41/3-12/3591 відповідач підтверджує, що згідно даних бухгалтерського обліку вказана сума коштів у зазначені вище дати була зарахована на вкладний рахунок, обліковувалась на балансі банку, а також на неї було нараховано і виплачено проценти (а.с. 32).

Із зазначеної суми коштів позивачем було отримано 7 000 доларів США, зокрема 25.11.2011 року - 2 000 доларів США, 20.04.2012 року - 1 000 доларів США, 07.05.02012 року - 200 доларів США, 11.07.2012року - 2 200 доларів США, 24.09.2012 року - 100 доларів США, 21.12.2012року - 1 500 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 08 серпня 2014 року звернувся до відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» з заявою про повернення йому частини банківського вкладу в сумі 41 356 доларів США та нарахованих процентів по вкладу (а.с.14), однак, кошти не були повернуті.

13 серпня 2014 року ОСОБА_2 повторно звернувся до відповідача з вимогою негайно повернути йому кошти в сумі 41 356 доларів США та проценти по вкладу (а.с.15), однак така вимога банком не була задоволена, вклад і проценти повернуто не було.

Відповідно до ст.. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона ( банк) , що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення вкладу та процентів на нього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вклад, зроблений вкладником чи для нього, а також проценти на суму вкладу повинні бути повернуті вкладнику за його вимогою та на умовах договору.

Відповідачем було визнано факт надходження коштів та зарахування їх на рахунок позивача , а тому підстав для відмови у позові колегія суддів не вбачає.

Посилання представника апелянта на ту обставину, що кошти були видані вкладнику, не може бути прийнято до уваги, оскільки як вбачається із висновку експерта від 28.11.2014 року № 581/1/тдд, зробленого в кримінальному провадженні № 0000048 від 20.06.2014 року, підпис ОСОБА_2 на заяві на видачу готівки № 11 від 11.01.2012 року на суму 12 000 доларів США; заяві на видачу готівки № 12 від 23.01.2012 року на суму 5 000 доларів США; заяві на видачу готівки № 20 від 24.02.2012 року на суму 356 доларів США; заяві на видачу готівки № 98 від 21.08.2013 року на суму 24 000 доларів США, виконано не ОСОБА_2, а іншими особами (а.с.46-52), що спростовує твердження про те, що кошти отримав саме ОСОБА_2

Відповідач не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_2 було отримано кошти за заявами про видачу готівки.

В суді апеляційної інстанції позивач підтвердив ту обставину, що він неодноразово підписував заяви , в яких підтверджував залишок коштів на рахунку на дату проведення тієї чи іншої операції , не перевіряючи дійсної суми залишку, довіряючи при цьому працівникам банку. Звертав увагу лише на ту суму, зазначену в заяві, яку він знімав, або на яку поповнював рахунок.

Зазначені пояснення позивача не дають підстав суду вважати, що позивач зловживав своїми правами та обов'язками щодо ПАТ КБ «Хрещатик» та не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки судом встановлено, що рахунок позивача поповнювався на суму 48 450 доларів США, а докази про зняття готівки позивачем є лише на суму 7000 доларів США, тому суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 41 450 доларів США, проценти за користування коштами та 3 % річних.

Згідно ст.. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника згідно з реєстраційним номером облікової картки платника податку- фізичної особи (серію та номер паспорта) і приймати цей документ лише в разі їх збігу.

У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Судом встановлено, що слідчими органами порушено кримінальну справу щодо зловживання службовим становищем з корисливих мотивів службовими особами Київського регіонального відділення ПАТ КБ «Хрещатик» . За таких обставин банк несе відповідальність за дії своїх працівників , до яких має право, в разі доведення їх вини, регресної вимоги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог .

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :