справа №489/1646/15-ц
номер провадження 2/489/1299/15
20 квітня 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут» (далі - ДП «Український радіотехнічний інститут») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за відсутності свого представника та письмових заперечень проти позову до суду не надав.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_2 перебував з ДП «Український радіотехнічний інститут» у трудових відносинах, працюючи сторожем з березня 2012 року по 23 грудня 2012 року.
У ході розгляду справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2013 року стягнуто з ДП «Український радіотехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з червня по 31 грудня 2012 року у розмірі 5298,78 грн. та в рахунок компенсації моральної шкоди 1000,00 грн.
Рішенням суду від 26 липня 2013 року з ДП «Український радіотехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за період з березня по червень 2013 року, з 15 - 31 березня 2013 року та 01 - 26 липня 2013 року.

Іншим рішенням суду від 26 травня 2014 з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за період затримки з серпня 2013 року по лютий 2014 року.

Із матеріалів цивільної справи в якій ухвалено останнє рішення встановлено, що вимоги позивача за період з січня по березень 2014 року залишені без розгляду.

Із цієї справи також встановлено, що виконавчі листи, видані судом відповідно рішень від 07 травня 2013 року та 26 липня 2013 року, знаходяться на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, що підтверджується постановами Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 118 липня 2013 та відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Миколаївській області від 11 листопада 2013 року.

Згідно рішення суду від 26 липня 2013 року середньомісячний заробіток ОСОБА_2, з якого здійснювалися розрахунки середнього заробітку за затримку розрахунки при звільненні, складає 1396,80 грн., а середньоденний заробіток 7,76 грн.

Таким чином, наведені вище рішення, відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, мають приюдиційний характер для вирішення даного спору.

Із пояснень представника позивача встановлено, що рішення суду від 07 травня 2013 року до теперішнього часу не виконано, що стало підставою звернення позивача до суду.

Доказів, що спростовували доводи представника позивача, матеріали справи не містять.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що станом на 03 квітня 2015 року ДП «Український радіотехнічний інститут» є діючим підприємством.

Зі змісту статті 117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За такого, враховуючи приписи статті 116 КЗпП України та статті 117 цього Кодексу, не проведення з вини власника або уповноваженого ним орану розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Між тим, суд не погоджується із розміром визначеного позивачем середнього заробітку.

З пояснень представника позивача встановлено, що розрахунок середнього заробітку ним здійснювався виходячи з середньомісячного заробітку позивача множенням на кількість місяців прострочення.

При визначенні розміру середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні слід керуватися вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, про що роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Згідно вказаного Порядку розрахунок середнього заробітку необхідно здійснювати із середньоденної зарплати позивача за два останні повні місяці роботи.

З попередніх рішень суду, зокрема, рішення від 26 липня 2013 року встановлено, що середньомісячний заробіток позивача за жовтень, листопад 2012 року складає 1396,80 грн.

Згідно норми тривалості робочого часу, встановленого листом Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. № 8515/о/14-11/13, в жовтні та листопаді 2012 року кількість робочих днів, відповідно, складає 23 та 22 дня. Отже, середньоденний заробіток позивача становить 62,08 грн. (1396,80 / 22,5).

У зв'язку із цим, на користь позивача за період з 01 січня по 14 березня 2013 року підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 3166,08 грн. (62,08 х 51 р.д.), а за період з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року - 15582,08 грн. (62,08 х 251 р.д.).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в

резолютивній частині рішення.

Таким чином, визначений судом розмір середнього заробітку підлягає стягненню з відповідача без урахування загальнообов'язкових податків та обов'язкових платежів.

Положеннями статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи тривале невиконання не проведення відповідачем з позивачем остаточного розрахунку при звільненні, в т. ч. і на підставі рішення суду, що призвело до душевних страждань позивача, а також незначний розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 88 ЦПК України пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 469,10 грн. (225,50 грн. - майнова вимога (92,57 %) та 243,60 - немайнова вимога).

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 88, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за періоди з 01.01.2013 по 14.03.2013 - 3166,08 грн., з 01.03.2014 по 28.02.2015 - 15582,08 грн., всього 18748,16 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот сорок вісім гривень 16 коп.), без урахування загальнообов'язкових податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500,00 грн. (п'ятсот гривень 00 коп.).

Стягнути з Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут» на користь держави судовий збір у сумі 469,10 грн. (чотириста шістдесят дев'ять гривень 10 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині місячного платежу.

Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст заочного рішення

підписано 22.04.2015