Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

04 червня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Громова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, подавши уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № ODXRRX08760278 від 29.01.2007 року, яка станом на 20.01.2015 року становить суму у розмірі 40209,62 грн. (сорок тисяч двісті девять гривень 62 копійки) та складається з: заборгованості за кредитом - 2114,82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 8071,28 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом -623,42 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 27009,17 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1890,93 грн. штраф (процентна складова).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі Кредитного договору №ODXRRX08760278 від 29.01.2007 року ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 2283,59 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят три гривні 59 копійок), під 24 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 29.01.2009 року.

ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором №ODXRRX08760278 від 29.01.2007 року, у результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 40209,62 грн. (сорок тисяч двісті девять гривень 62 копійки).

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просить задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача позовну заяву не визнав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 29.01.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», (далі Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ODXRRX08760278 згідно умов якого, Банк взяв на себе зобовязання надати ОСОБА_1 (далі - Позичальник) кредит в сумі 2283,59 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят три гривні 59 копійок) з кінцевим терміном повернення 29.01.2009 року. Кредит було надано під 24 % відсотків річних. Згідно умов укладеного договору кредитний договір складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до Умов укладеного між сторонами від 29.01.2007 року Кредитного договору №ODXRRX08760278 погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «22» по «26» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 165,65 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до суду було подано заяву про застосування до позовної заяви строку позовної давності.

Суд взяв до уваги заву відповідача, проте вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 5.5 та п. 5.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю на 5 (пять) років. Сторони домовились, що усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору або обовязку з ним, у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним, підлягають вирішенню у суді, за вибором сторони, яка ініціює спір.

У відповідності до ст. 259 ЦК України про зміну тривалості позовної давності, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Керуючись даною статтею, сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності за всіма зобовязаннями (щодо сплати основного боргу, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені та штрафів), що виникли на підставі цього договору, тривалістю у 5 років.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідач, ОСОБА_1, своїм підписом підтвердив факт ознайомлення та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що були надані йому у письмовій формі.

Таким чином, суд вважає, що заява відповідача про сплив позовної давності є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Однак у порушення вищевказаних умов кредитного договору відповідач, ОСОБА_1, своїх зобовязань по кредитному договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту, відсотках, комісії, а також інших витрат відповідно до умов договору, належним чином не виконав, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, у судовому засіданні встановлений факт порушення відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № ODXRRX08760278 від 29.01.2007 року.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, (ст. 611 ЦК України).

Правові наслідки порушення виконання зобовязання у даному випадку встановлені п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, яким передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

Згідно розрахунків позивача, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №ODXRRX08760278 від 29.01.2007 р., що виникла у ОСОБА_1 в результаті невиконання взятих на себе зобовязань станом на 20.01.2015 р. становить 40209,62 грн. (сорок тисяч двісті девять гривень 62 копійки), яка складається з:

· 2114,82 грн. заборгованість за кредитом;

· 8071,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

· 623,42 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

· 27009,17 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 1890,93 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 549 ЦК України боржник у разі порушення ним зобовязань повинен сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня), розмір якої відповідно зі ст. 551 ЦК України може бути встановлена договором.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Отже пеня та проценти за фактичне (неправомірне) користування кредитом не можуть одночасно застосовуватись за порушення одного грошового зобовязання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення кредитних зобов'язань, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Тому позовну вимогу в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1890,93 грн. (процентна складова) не підлягає задоволенню, у зв'язку з чим розмір загальної суми заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача, складатиме 38318,69 грн. (тридцять вісім тисяч триста вісімнадцять гривень 69 копійок).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що право на повернення боргу позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог.

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за Кредитним договором №ODXRRX08760278 від 29.01.2007 року, позивач був вимушений понести судові витрати.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Позивач при подачі до суду позовної заяви, в порядку та розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, сплатив судовий збір у розмірі 237,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №PROM8B17XK від 18.01.2012 року та судовий збір при подачі заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 243,60 грн., платіжне доручення №PROM6BLKBK від 16.02.2015 року.

Також, позивач поніс витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, платіжне доручення №BOTM3BOT39 від 23.01.2015 року на суму 120,00 грн.

Судові витрати суд вважає за необхідне розподілити у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 207, 259, 526, 610, 1054 ЦК України ст.ст. 10, 11, 15, 16, 57-60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КЕ номер 568760 виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17.03.1997 року) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ODXRRX08760278 від 29.01.2007 року у розмірі 38318,69 грн. (тридцять вісім тисяч триста вісімнадцять гривень 69 копійок), яка складається з:

· заборгованості за кредитом - 2114,82 грн.;

· заборгованості по процентам за користування кредитом - 8071,28 грн.;

· заборгованості по комісії за користування кредитом - 623,42 грн.;

· пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 27009,17 грн.;

- штрафу - 500,00 грн.;

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КЕ номер 568760 виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17.03.1997 року) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у загальному розмірі 601,02 грн. (шістсот одна гривня 02 копійки).

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

04.06.2015