Справа № 369/6035/15-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/6055/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 26.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Яворського М.А.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2007 року. 03.02.2015 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Сумісно з відповідачем мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утримані. Відповідач як батько, матеріальної участі в утримані сина не приймає, повністю ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати дитину. У зв'язку з чим вона просить суд стягнути з ОСОБА_4 С,А. аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 червня 2015 року, допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць та стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 243,60 грн. у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, яким визначити нову суму місячних аліментів, що відповідає його матеріальному становищу, посилаючись на його несправедливість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що вимагаючи стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн. позивачка не надала доказів необхідності саме цієї суми саме для дитини. Крім того зазначив, що все майно яке було придбано ним до знайомства з позивачем та майно, що було надбано за час сумісного проживання залишилося у неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що дитина проживає з матір'ю, а відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу матері на утримання дитини, відповідачем не подано суду доказів щодо утримання інших осіб, які б не мали самостійного доходу, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ст. 183 СК України. Посилання позивача на необхідність стягнення саме 3000,00 грн. аліментів на утримання дитини, суд не взяв до уваги, оскільки позивачем не було надано доказів цим обставинам..

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з абз. 1 п.17 пленуму Верховного ОСОБА_1 України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7-9).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 березня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року залишено без змін (а.с.10-13).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сумісно мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач надає позивачці кошти на утримання дитини у добровільному порядку, однак така допомога є нерегулярною, а відтак право позивачки на стягнення аліментів на утримання дітей підлягає захисту судовим рішенням.

Встановлено, що відповідач з 08.04.2015 року зареєстрований як ФОП ОСОБА_2, займається підприємницькою діяльністю, метою якої є одержання прибутку (а.с. 103,104)

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач зазначив, що його дохід в середньому на місяць складає 10000,00грн..

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку задовольняючи позов частково, оскільки дитина проживає з матір'ю, а відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу матері на утримання дитини, відповідачем не подано суду доказів щодо утримання інших осіб, які б не мали самостійного доходу, а тому з відповідача на утримання дитини підлягає стягненню аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ст. 183 СК України.

Посилання позивача на необхідність стягнення саме 3000,00 грн. аліментів на утримання дитини, суд вірно не взяв до уваги, оскільки позивачем не було надано доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимагаючи стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн. позивачка не надала доказів необхідності саме цієї суми для дитини, не заслуговують на увагу, оскільки Сімейний кодекс не встановлює меж розміру аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі і залишає визначення цього розміру на розсуд суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що на даний час у відповідача скрутне матеріальне становище та враховуючи щомісячні свої витрати, гарантовано може виплачувати лише 500 грн., не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ці обставини не спростовують висновків суду про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, а відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що все майно яке було придбано ним до знайомства з позивачем та майно, що було надбано за час сумісного проживання залишилося у позивача не заслуговують на увагу оскільки предметом даного спору є стягнення аліментів, а не поділ майна, крім того в суді апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що за позовом відповідача в суді розглядається справа про поділ майна.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: