Справа № 522/6884/15-ц
Провадження 2/522/5771/15
26 листопада 2015 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним,
03.04.2015 року ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_2 звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати поліс № АІ/0574249 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним.
В судове засідання представник позивача не з`явився та просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 03.11.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення про ДТП від громадянина ОСОБА_3, який повідомив про те, що 02.11.2014 року о 17 год. 20 хв. на вул. Семінарській, 7 в м. Одеса, сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням останнього та автомобіля НОМЕР_2, а також громадянином ОСОБА_3 було надано в ТДВ СК «Альфа-Гарант» копію бланка поліса № АІ/0574249.
Отримавши, вказану вище інформацію, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було перевірено інформацію стосовно бланка поліса АІ/0574249 та було зясовано, що вказаний бланк поліса не було реалізовано ТДВ СК «Альфа-Гарант» та який значиться чистим (незаповненим) та не використаним.
06 серпня 2014 року Товариством було здійснено публікацію оголошення про втрату та визнання бланку поліса АІ/0574249 недійсним в газеті Урядовий курєр (випуск № 141), а також було подано відповідну інформацію про втрату вказаного бланку поліса в Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються загальними нормами параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексів України, Закону України «Про страхування», а також спеціальним для даної сфери суспільних відносин Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Аналогічні визначення поняття «договір страхування»закріплено в ст.354 Господарського кодексу України та ст.979 Цивільного кодексу України.
Згідно із ч.ч.1, 3 ст.981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
В силу ст.ст.1, 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховий поліс є єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору та документом суворого обліку.
Зобов'язанням, згідно ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Банк поліса АІ/0574249 було втрачено і відповідно він не укладався ТДВ СК «Альфа-Гарант» з жодною особою і як наслідок його не було оплачено, його місцезнаходження до цього часу ТДВ СК «Альфа-Гарант» не відомо.
Вищезазначений бланк поліса, разом з його другим екземпляром було знайдено та підписано не уповноваженою на це невідомою особою, яка взагалі не має ніякого відношення до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та не має з нею ніяких трудових відносин. Тобто, якщо навіть договір від імені позивача був укладений якоюсь фізичною чи юридичною особою, то відповідно вона не мала згідно з п. 2 ст. 203 ЦК необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи.
Відповідно до ч. 3. ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Проте ТДВ СК «Альфа-Гарант» навіть не планувало реалізовувати втрачений поліс, інформацію про недійсність та втрату якого було подано до Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Відповідно до ч. 1, ст. 21 Закону України «Про страхування» передбачено, страхувальник зобов'язаний своєчасно вносити страхові платежі.
Проте, всупереч вищезазначеній нормі чинного законодавства страховий платіж за оспорюваним полісом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходив.
Поліс № АІ/0574249, навіть якщо його було підписано якоюсь особою, в силу ст. 18 Закону України "Про страхування" та ст. 983 ЦК України не набрав чинності у зв'язку з несплатою страхового платежу.
Статтею 10 Закону визначено, що страховим платежем (страховий внесок, страхова премія) є плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Розмір страхового платежу і строки його сплати віднесені ст. 982 ЦК України до істотних умов договору страхування.
Згідно зі ст. 18 Закону договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Законодавець у ст. 18 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування, це ж саме зазначено і в ст. 983 ЦК України. Тобто, момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності. У випадку, що розглядається, моментом укладення договору є момент набрання ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобовязаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.
Це ж саме зазначено і в листі Верховного суду України від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування»
Факт же оплати оспорюваного поліса не підтверджено жодним документом і це не зможе підтвердити навіть особа зазначена в п. 6 бланку поліса АІ/0574249, адже страховий платіж на рахунки ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходив. Інформація стосовно не здійснення оплати страхового платежу за бланком поліса АІ/0574633підтверджується також роздруківкою з бази «1С Підприємство» за даними пошуку «Прізвище, Імя, По-батькові страхувальника» і «ОСОБА_2 та номер бланка полісу».
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що задоволенню.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -,
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити.
Визнати поліс № АІ/0574249 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» витрати щодо оголошення в газеті «Урядовий курєр» у розмірі 420 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: