Провадження № 2/522/3642/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Моргун М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про стягнення коштів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в вересні 2014р. звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів у розмірі 6484,05 євро, трьох процентів річних в розмірі 18,65 євро, а також 7,5 % річних (як упущену вигоду) за фактичну кількість днів неправомірного використання коштів у розмірі 46,63 євро та пеню 3% на день (на підставі ч.5 ст.10 закону України «Про захист прав споживачів» та ч.2ст.625 ЦК У) від простроченої суми в розмірі 6808,25 євро , та стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

В ході розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача : суму залишку грошових коштів у розмірі 6484,05 євро, суму упущеної вигоди(7,5 % річних) у розмірі173,20 євро, 3 % річних ( ст..625 ч.2 ЦК України) у розмірі 69,28 євро, пеню (ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів»)в с умі 3 % на день у розмірі 25 287,80 євро, та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 31.10.2013р. вона з ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» уклала Договір № 62001 про відкриття і обслуговування поточного рахунку в іноземній валюті, згідно якого банк прийняв на поточний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 6484,05 євро, але з 01.08.2014р. банк відмовляється обслуговувати рахунок й видати кошти. Зазначене завдає істотної шкоди позивачу, що порушує також звичайний склад її життя, у зв'язку з чим їй спричинена і моральна шкода.

Представник позивача- Павленко Є.Г.. діючий по довіреності від 25.11.2013р. в судове засідання з'явився, та підтримав позовні вимоги з викладених підстав .

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомили.

Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив відповідно до ч.2ст.169 ЦПК України слухати справу у відсутності відповідача та за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2013р. між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_1 укладено Договір банківського рахунку №62001 (а.с.4), відповідно до розділу І якого предметом є: Банк відкриває клієнту банківський рахунок в іноземній валюті без кінцевого терміну НОМЕР_1 в EUR та здійснює його розрахункове-касове обслуговування в відповідності з умовами цього договору, тарифами банку та вимог законодавства.

Згідно з виписки Банку з особового рахунку НОМЕР_2 станом на 12.08.2014р. вбачається, що залишок коштів складає 6484,05 євро.(а.с.5-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Також судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року N 610 «Про віднесення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до категорії неплатоспроможних» було віднесено Публічне акціонерне товариство АБ "ПОРТО-ФРАНКО"до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 вересня 2014 року N 103 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства АБ "ПОРТО-ФРАНКО" з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29 вересня 2014 року по 29 грудня 2014 року . та призначено уповноваженою особою -ОСОБА_2.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АБ «ПОРТО - ФРАНКО», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 169 від 29.12.2014 про продовження строку тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» до 29.01.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АБ «ПОРТО - ФРАНКО» ОСОБА_2 до 29.01.2015 включно. (публічна інформація).

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч.5 ст.36 закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно п.6 цієї статті Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;

Що стосується договору про банківський рахунок, то :

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; а клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку;

Відповідно до ст.51 Закону для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті.

З огляду на викладене, судом встановлено, що на підставі Договору, укладеного 31 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем згідно договору про розрахункове-касове обслуговування, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

На момент розгляду справи відповідачем позивачу зазначені кошти не повернуті і останній не виконав свої зобов'язання щодо видачі відповідних сум з рахунку , у зв'язку з чим суд вбачає порушення прав позивача щодо вільного розпорядження своїми коштами на даному рахунку.

Згідно ч.2. ст.26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У той самий час частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд встановив, що у зв'язку з невиконанням Банком на час розгляду справи розпорядження позивача про видачу коштів з рахунку позивача та введенням тимчасової адміністрації в Банку , таким чином існує порушення прав позивача.

У зв'язку з зазначеним та враховуючи, що відповідач є кредитором позивача за договором банківського рахунку від 31.10. 2013 року, щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, зокрема щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 6484,05 євро, які знаходяться на його рахунку є обґрунтованою згідно ч.6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" .

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача суму упущеної вигоди(7,5 % річних) у розмірі173,20 євро, 3 % річних ( ст..625 ч.2 ЦК України) у розмірі 69,28 євро, пеню (ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів»)в с умі 3 % на день у розмірі 25 287,80 євро, то суд виходячи з вимог п.3 ч.5 ст. 36ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. посилаючись. Проте у зв'язку з тим, що позивачем не надано на підтвердження моральних страждань та розміру шкоди належних і допустимих доказів, суд вважає що у задоволенні таких вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 88,169 , 208, 209, 212- 215, 218, ЦПК України; ст.ст.. 16, 23, 509, 524-526, 610-612, 625, 629, 638, 1066-1068, 1070, 1074 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» про стягнення коштів та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Порто-Франко» () на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського рахунку № 62001 від 31.10.2013 року у розмірі 6 484 (шість тисяч чотириста вісімдесят чотири) євро 05 євроцентів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

28.01.2015