Провадження № 22-ц/780/1795/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 49 10.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Антоненко В.І., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та на особисте утримання, -

в с т а н о в и л а:

у вересні 2014 року позивач звернулася до відповідача із позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 /4 частини всіх видів його доходів та коштів на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини його доходів , мотивуючи тим, що відповідач усунувся від надання матеріальної допомоги на свою дитину, яка перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, а також коштів на її особисте утримання, оскільки вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку, а відповідач має можливість сплачувати ці кошти, є працездатним. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд захистити права неповнолітньої дитини та її особисті під час перебування в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років та стягнути з відповідача аліменти та кошти на особисте утримання в указаному розмірі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 /6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 18.09.2014р. та кошти на особисте утримання ОСОБА_2 в розмірі 1 /8 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною 3-х річного віку.

На вказане рішення суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1, яка є особою, з якою відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважає що рішення суду підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскільки на її думку даним рішенням суду вирішено питання про її права та обов'язки, у зв'язку з чим просить рішення суду скасувати та ухвалити нове,яким відмовити в позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з ОСОБА_3 вже стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, 2000 р.н. в розмірі 1 /4 частини його доходів, згідно виконавчого листа №2-801/02 виданого 27.09.2002р. Васильківським міськрайонним судом, на неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. за виконавчим листом № 362/361/14-ц виданого 17.04.2014 р. Васильківським міськрайонним судом стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, на особисте утримання ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 362/1144//14-ц виданого 29.05.2014 р. Васильківським міськрайонним судом з відповідача стягуються кошти до досягнення сином ОСОБА_6 3-х річного віку в розмірі 1/5 частини його доходів з 14.03.2014 р., тобто, судом враховано ті обставини, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей та кошти на особисте утримання їх матері ОСОБА_1, що не оскаржується апелянтом.

Постановляючи рішення про задоволення позову частково та визначаючи розмір аліментів, суд виходив з положень ст. 84, 180, 182 СК України.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Обставини справи про те, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином відповідача підтверджується матеріалами справи та апелянтом не оспорюються.

Оскільки малолітній проживає разом з матір'ю остання має відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України право на утримання від чоловіка, а відповідно до ст. 180, 182, 184 цього Кодексу на утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги про відсутність шлюбу між позивачем та відповідачем, у зв'язку з чим не має підстав для задоволення позову, не можуть бути прийняті до уваги та спростовуються статтею 91 Сімейного Кодексу України, якою передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини та його матері до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а позивачка, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Крім того, суд врахував матеріальне становище відповідача і дійшов обгрунтованого висновку, що позивачка потребує матеріального забезпечення від відповідача, а він його може надавати.

При постановленні рішення суд першої інстанції врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, та те що відповідач вже сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей та кошти на особисте утримання їх матері ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що позов подано фіктивно, з метою подальшого зменшення аліментів які стягнуті на її користь та на користь спільних з відповідачем дітей спростовуються вимогами закону, щодо утримання (дитини та матері) та обставинами справи, щодо наявності малолітньої дитини та її матері.

Доводи про те, що аліменти стягувати не можна, оскільки така матеріальна допомога буде порушувати права її дітей не приймаються до уваги з вищевикладених підстав.

Щодо визначення часток на стягнення аліментів рішення суду не оскаржується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні позову, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді