Справа № 495/2717/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/2717/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

22.04.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку (а.с.2-5).

Так, позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), а також на земельну ділянку площею 0,0247 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані під житловим будинком по вул. Паризької Комуни,8, с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області;

- припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) згідно державного акту серії ЯЛ № 338872 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області, а також на земельну ділянку площею 0,0247 га для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯЛ № 338871 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області, які розташовані під житловим будинком по вул. Паризької Комуни,8, с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області;

- визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 338872 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області;

- визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 338871 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області на ОСОБА_2 на земельні ділянки, які розташовані під житловим будинком по вул. Паризької Комуни,8, с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити в повному обсязі та справу розглядати у її відсутність (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно з якою проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить суд справу розглядати у його відсутність (а.с.36).

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 13.11.2010 року ОСОБА_1 придбала житловий будинок № 8 по вул. Паризької Комуни в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області у ОСОБА_2.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.12.2010 року договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був визнаний дійсним (а.с.6).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2011 року були виправлені описки у рішенні, був вказаний повний склад житлового будинку та розташування його на земельної ділянки площею 0,27 га (а.с.7).

19.11.2014 року ОСОБА_1 зареєструвала житловий будинок № 8 по вул. Паризької Комуни в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області у реєстраційній службі Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 08 (а.с.5).

Будинок № 8 та господарські споруди по вул. Паризької Комуни с. Випасне Білгород-Дністровського району розташовані на земельній ділянці площею 0,2747 га, у тому числі для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,0247 га.

Як стверджує позивач, до оформлення договору купівлі-продажу жилого будинку відповідач подав заяву про приватизацію цієї земельної ділянки, однак ця процедура була закінчена вже після визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок.

Тобто, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту серії ЯЛ № 338872 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області (а.с.12).

Також, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0247 га для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЯЛ №338871 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області (а.с.11).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України, ст.373 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 78 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно із ст.41 Конституції України, ст.321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 55 Закону України «Про власність», право приватної власності являється нерухомим, ніхто не може бути позбавлений цього права незаконно.

Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України, виключно судами вирішуються земельні спори з питань володіння та використовування земельних ділянок, які знаходяться у власності громадян.

Згідно із п. «г» ст.6 Закону України «Про землеустрій», одним з основних принципів землеустрою являється створення умов для реалізації фізичними і юридичними особами їхніх конституційних прав на землю.

Статтею 70 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що спори, які виникають при здійсненні землеустрою, вирішуються судом.

Землеустрій здійснюється на підставі рішень суду (п. «в» ст.22 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно із ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до особи, яка набула права власності на житловий будинок(крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника(землекористувача).

Згідно із вимогами ч.1 ст.120 Земельного кодексу України(в редакції, чинній на час укладення договору), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2цс15 від 11.02.2015 року, при застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності

Отже, відповідно до зазначених норм закону та зазначеної правової позиції Верховного Суду України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на всю земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, а право попереднього власника або користувача земельної ділянки припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи рівність сторін перед судом, суд не вбачає ніяких порушень цивільних прав відповідача у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 328, 377 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 120, 125, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), а також на земельну ділянку площею 0,0247 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані під житловим будинком по вулиці Паризької Комуни,8, с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Припинити право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) згідно державного акту серії ЯЛ №338872 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області, а також на земельну ділянку площею 0,0247 га для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯЛ № 338871 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області, які розташовані під житловим будинком по вул. Паризької Комуни,8, с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Визнати Державний акт серії ЯЛ № 338872 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельні ділянки, які розташовані під житловим будинком по вул. Паризької Комуни, 8, с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області недійсним.

Визнати Державний акт серії ЯЛ № 338871 від 04.10.2011 року, який був виданий головою Випасненської сільської ради і начальником відділу Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельні ділянки, які розташовані під житловим будинком по вул. Паризької Комуни, 8, с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко