Провадження № 2/127/6248/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що 05.10.2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що півроку назад відповідач залишив сімю і з того часу нерегулярно надає допомогу на утримання сина, який проживає з позивачкою, та зовсім не надає допомогу на її утримання, хоча має таку можливість. За таких обставин позивач просила стягувати аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частки доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання в такому ж розмірі, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років.

Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився. Однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позовної заяви. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що хоча він направляв кошти на утримання сина за адресою, де останній мешкає у м.Вінниці, однак не заперечує щодо вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на його утримання, так і проти розміру. Разом з тим, заперечує щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, вказуючи, що дитина не проживає разом з нею, адже остання навчається на денному відділенні в м.Києві, отримує стипендію, а дитина проживає разом з бабусею в м. Вінниці. В той же час, він хоча і працює, однак його заробітна плата є незначною. При цьому наголошує, що в разі коли дитина проживатиме з позивачкою, він в силу своїх матеріальних можливостей не буде уникати обовязку утримувати матір своєї дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, 26 серпня 2014 року. Сторони спільно не проживають. Відповідно до довідки від 28.08.2015 року №3462, виданої МКП «ЖЕК №6», дитина зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. За цією ж адресою зареєстрована і позивачка. Разом з тим, за повідомленням Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 03.12.2015 року №3400/1143, ОСОБА_1 навчалася з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року в групі ЗЛ-11 за напрямом підготовки «Здоровя людини» і проживала в цей період в гуртожитку НТУУ «КПІ», за наказом №2110-с від 27.08.2015 року зарахована та навчається на ФБМІ в групі БР-51с за спеціальністю «Фізична реабілітація» на денній формі навчання, за державним замовленням, їй призначено стипендію з 01.09.2015 року по 30.01.2016 року в розмірі 825,00 грн. та проживає в гуртожитку.

Відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, з 12 жовтня 2015 року працює в ТОВ «Тензор» на посаді інженера-технолога 3 категорії служи інженерного супроводження з посадовим окладом 1500,00 грн., погоджується брати участь в утриманні дитини в розмірі, визначеному позивачем.

Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання, прав та обовязків жінки та чоловіка по утриманню одного з них у разі проживання з нею ( ним ) їхньої дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючись щодо розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує визнання відповідачем позову щодо утримання дитини, те, що відповідач здорова, працездатна особа та погоджується надавати допомогу, а дитина потребує такої допомоги. За наведеного, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок обох батьків по її утрима нню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановити аліменти на утримання дитини в розмірі про який клопоче позивач та щодо якого не заперечує відповідач.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 28.08.2015 року.

У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо утримання дружини, то суд враховує, що нормами статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Зі змісту вказаної статті слідує, що для виникнення аліментного обовязку чоловіка-батька необхідні такі юридичні факти: проживання з дружиною спільної дитини до досягнення нею трьох років та наявність у чоловіка-батька достатніх коштів для надання дружині матері спільної дитини матеріальної допомоги.

Наразі позивачем не доведено факту постійного фактичного проживання дитини з матірю. Як вбачається з матеріалів справи, дитина зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивач навчається на денному відділення в м. Києві, здобуває освіту за кваліфікацію «спеціаліст», отримує стипендію та проживає в гуртожитку навчального закладу. Вказана обставина виключає факт постійного фактичного проживання матері з дитиною, як необхідної умови аліментного обовязку іншої сторони. Реєстрація матері по місцю реєстрації дитини, при встановлених обставинах здобуття нею освіти та проживання в студентському гуртожитку, не є безспірною ознакою її фактичного проживання з дитиною. Таким чином у суду відсутні підстави стверджувати про спільне постійне проживання та відповідно право матері-дружини на утримання, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Суд звертає увагу, що позивачка в разі закінчення навчання та/або доведення факту фактичного постійного проживання спільно з дитиною не буде позбавлена права на відповідне утримання.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (розмір судового збору визначений з врахуванням часу подання позову). Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд зазначає, що ст. 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, повязаних з розглядом справи. Разом з тим, виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. На вказане звертає увагу і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові від 17.10.2014 року №10. Наразі позивачем не надано підтвердження того, що допомога надавалась адвокатом, особа участі в судовому засіданні не брала, ухвала щодо його допуску не постановлялася, відсутній також належний розрахунок суми витрат, а тому суд не вважає за можливе стягнути вказані витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі ? всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно з 28 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: