провадження № 2/760/8110/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

29.10.2015 позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від всіх доходів відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитини повноліття.

У ході розгляду справи, позивач змінила позовні вимоги та просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., подавши відповідну заяву згідно з статтею 31 ЦПК.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 22.11.2008 сторони уклали шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Сторони спільного господарства з липня 2015 року не ведуть та разом не проживають.

Після припинення спільного проживання відповідач не проявляє належної уваги вихованню дитини, а на утримання дитини іноді надавав грошові кошти близько 1 000 грн. у місяць, проте не регулярно.

Позивач офіційно не працює, допомогу на своє утримання та на утримання дитини сторін отримує від свого батька.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні визнав позов у частині розірвання шлюбу, а також визнав, що зобов'язаний утримувати дитину, однак не погоджувався з розміром аліментів, мотивуючи тим, що сума визначена позивачем, є занадто великою для нього. Вказав, що на разі не працює і може сплачувати лише 500 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Сторони зареєстрували шлюб 22.11.2008, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 601. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку 12.08.2011 (а.с. 4).

Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 24.02.2012, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 632 (а.с. 5).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 24 СК «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається».

Частина друга статті 112 СК передбачає, що «шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення».

Суд встановив, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе.

Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб належить розірвати.

Відповідно до статті 113 СК «особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище».

У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище Клопова на Лень. У судовому засіданні позивач висловила бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем Лень.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити їх частково з таких підстав.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплює, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов'язані матеріально забезпечувати свою неповнолітню доньку ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».

Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 184 СК передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд на підставі пояснень відповідача встановив, що ОСОБА_2 офіційно не працює, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає.

З огляду на те, що на даний час відповідач не має стабільного доходу, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак, вирішуючи спір по суті, суд має врахувати не лише інтереси позивача, а й права та свободи інших осіб, зокрема відповідача, які можуть бути порушені при задоволенні позовних вимог.

Аналіз вищенаведеного підводить суд до висновку, що сплата аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2 000 грн. щомісячно, поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Виходячи з обставин справи, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1 000 грн. з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 29.10.2015.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн.

За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн. Крім цього, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 24, 112-113, 114, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 22 листопада 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом № 601, розірвати.

Залишити ОСОБА_1 після розірвання шлюбу прізвище Лень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень) з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) 487,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Шевченко