22-ц/775/453/2015(м)
Категорія 24 Головуючий у 1 інстанції Курбанова Н.М.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.

суддів - Кочегарової Л.М., Сорока Г.П.,

при секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (далі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, визнання недійсним акту звірки, стягнення матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо відключення його квартири від електропостачання, зобов'язати підключити квартиру до електромережі, стягнути на його користь 2000 грв. матеріальної шкоди та 10 000 грв. у відшкодування моральної шкоди.

Посилався на те, що відповідач відключив його квартиру 10 квітня 2014 року від електропостачання без попередження. Незаконними діями відповідача йому спричинено матеріальну шкоду, оскільки він був змушений орендувати квартиру з оплатою 50 грн. на добу та сплатив за період з 10 квітня 2014 по 20 травня 2014 року 2000 грн. Крім того, він є інвалідом другої групи, невиліковно хворий, електропостачання в квартирі необхідно для зберігання ліків.

В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та в остаточній редакції посилався на те, що твердження відповідача про наявність попередження про відключення від електропостачання від 10 липня 2013 року в акті звірки не є вірними, оскільки у попередженні був вказаний борг 748,53 грн., з посиланням на акт звірки (а.с.43), але ця сума боргу була стягнута з колишнього власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 на підставі судового наказу від 5 листопада 2012 року. Оскільки сума боргу в акті звірки від 10 липня 2013 року вказана невірно, просив суд визнати його недійсним. У відшкодування моральної шкоди просив стягнути 1 000 грв. (а.с.40)

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зокрема зазначає, що судом не встановлено чи була заборгованість на момент відключення від електропостачання 10 квітня 2014 року та за які місяці утворилася, оскільки відповідачем надано акт звірки лише за 10 липня 2013 року. Крім того, посилання суду першої інстанції на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполі Донецької області від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року є помилковим, оскільки в цих рішеннях розглядалося відключення електропостачання, яке мало місце 06 березня 2014 року, а даний спір вирішується щодо відключення, яке мало місце 10 квітня 2014 року, але суд не зробив ніяких висновків щодо даного предмету спору.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, який підтримав доводи скарги та просив її задовольнити, заперечення представника відповідача Кабанової Л.О., яка просила скаргу відхилити, а рішення суду залишити без зміни, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, в частині визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання дій відповідача щодо відключення квартири від електропостачання неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо підключення квартири до електромережі, суд зазначив, що судовими рішеннями від 11 серпня 2014 року та 30 вересня 2014 року встановлено факт наявності заборгованості позивача по оплаті електроенергії на момент відключення його квартири від електропостачання 6 березня 2014 року, яка не була ним погашена; оскільки позивач 10 липня 2013 року, тобто більше ніж за 30 днів до дня відключення, попереджався про необхідність сплатити борг, тому, з боку відповідача відсутні порушення порядку відключення від електропостачання.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.02.2008 року №17845358 власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с.57).

Відповідно до акту-звірки від 10.07.2013 року, підписаного з боку споживача представником ОСОБА_4, повноваження якої щодо підписання вказаного акту сторонами не оскаржуються, за вказаною адресою, станом на 10 липня 2013 року, існувала заборгованість в сумі 748,53 грн. Вказаний акт містить попередження абонента проте, що у випадку несплати заборгованості у 30 денний термін енергопостачання буде відключено (а.с.56).

Згідно із судовим наказом від 05 листопада 2012 року з ОСОБА_2 (попереднього власника квартири) стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" 675,79 грн. за спожиту електроенергію (а.с.46).

Згідно з повідомленням від 06 березня 2014 року за адресою: АДРЕСА_2 була припинена подача електроенергії у зв'язку з наявністю боргу ( а.с.3).

Відповідно до повідомлення від 10 квітня 2014 року за адресою АДРЕСА_2 була повторно припинена подача електроенергії з зазначенням показників прибору обліку електроенергії (а.с. 42)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11 серпня 2014 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у визнанні неправомірними дій ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» щодо відключення квартири від електропостачання, яке мало місце 6 березня 2014 року, встановлено, що на час складання акту-звірки від 10 липня 2013 року по квартирі за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, існувала заборгованість, не покрита стягнутими сумами з ОСОБА_2, у розмірі 72,74 грн. Доказів щодо погашення вказаного боргу на час розгляду справи судом позивачем не надано. Враховуючи, що позивач більш ніж за 30 днів до дня відключення попереджувався про необхідність сплатити заборгованість, до складу якої включений борг у розмірі 72,74 грн., станом на 10 липня 2013 року, то суд вважав, що з боку ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" відсутні порушення порядку відключення споживача від електромережі, а тому, підстав для визнання дій відповідача щодо відключення квартири ОСОБА_1 від електропостачання неправомірними, немає.

Під час апеляційного розгляду справи 30 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції було залишено без зміни та було встановлено, що, станом на момент відключення 6 березня 2014 року, заборгованість позивачем не була погашена в повному обсязі. Мало місце часткове погашення на 47,64 грв. ( 16,81 +2,53+28,30 ), непогашеною залишилася сума 25,10 грв. (а.с.33-34,58-59).

Відповідно до п.27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання постачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережи.

Тобто, право на відключення споживача від електропостачання виникає після виникнення заборгованості зі сплати вартості використаної електричної енергії, зокрема на 30-й день після отримання цим споживачем попередження про відключення за умови невиконання вимог з оплати, яка міститься у цьому повідомленні.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2013 року ОСОБА_1 було повідомлено про наявність боргу, необхідність його погашення та про можливе відключення у разі непогашення заборгованості.

Факт відключення квартири позивача від електропостачання у зв'язку з наявністю боргу 6 березня 2014 року встановлено судовими рішеннями та підтверджується поясненнями позивача.

З пояснень представника відповідача Кабанової Л.О. в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що після відключення квартири ОСОБА_1 від електропостачання 6 березня 2014 року позивач боргу не сплатив, заяви на підключення квартири до електропостачання не подавав, оплату вартості робіт по підключенню квартири не проводив, у зв'язку з чим електропостачання в квартирі позивача не відновлювалося. Між тим, 10 квітня 2014 року на підставі змінного завдання по квартирі АДРЕСА_2 було виявлено самовільне підключення абонента ОСОБА_1 до електромережі, яке не було безобліковим, зафіксовані показники прибору обліку на момент відключення - 2927 кВт/час. Вказані обставини позивачем не спростовані.

Посилання ОСОБА_1, на те, що, станом на 6 березня 2014 року, ним сплачено суму боргу, яка була встановлена рішенням апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року в розмірі 25,10 грв. про що свідчить квитанція від 25 березня 2014 року не приймається апеляційним судом, оскільки в квитанції від 25 березня 2014 року на суму 28,30 грв. не зазначено, що вказана сума є погашенням боргу. Належних та допустимих доказів, тобто квитанцій про сплату боргу, позивачем не надано.

Згідно з довідкою ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» 25 березня 2014 року ОСОБА_1 проведена оплата поточного споживання. На момент відключення 10 квітня 2014 року на показники прибору обліку 2927 кВт/год. загальна заборгованість становила 721,05 грв.

Доводи апеляції про те, що 10 квітня 2014 року квартира позивача була відключена від електропостачання у зв'язку з наявністю боргу без попередження, є безпідставними, оскільки матеріали справи та фактичні обставини свідчать про те, що 10 квітня 2014 року мало місце повторне відключення квартири позивача за самовільне підключення до електромережі, яке не було без обліковим.

Відповідно до п. абз. п'ятого п.37 Правил користування електричною енергією для населення енергопостачальник має право тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених п.35 цих Правил.

Згідно з п. 35 Правил енергопостачальник має право відключити споживача у разі самовільного підключення до електричної мережі. Тобто, у разі самовільного підключення до електричної мережі Правилами не передбачено направлення споживачу попередження про відключення електричної енергії.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він здійснював підключення з усного дозволу керівника абонентського відділу ППЕС є непереконливими.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскільки судом не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, та зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, порушені норми процесуального права, рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові про визнання дій відповідача щодо відключення квартири від електропостачання неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо підключення квартири до електромережі за необґрунтованістю позовних вимог.

Що стосується рішення в частині відмови у позові про визнання акту звірки незаконним, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що в зазначеній частині рішення є законним та обґрунтованим.

Оскільки відшкодування матеріальної шкоди позивач пов»язує з вчиненням відповідачем неправомірних дій по відключенню його квартири від електромережі, а неправомірності дій відповідача судом не встановлено, підстав для стягнення на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди витрат пов'язаних з орендою квартири немає.

Щодо відмови у відшкодуванні моральної шкоди колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.ст.22,711,714,1209,1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, які не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії.

Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення продукції яка реалізується на території України , для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи встановлені по справі обставини та вимоги закону, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди є обґрунтованим, оскільки факту заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 не встановлено.

Не може не погодитися колегія суддів апеляційного суду і з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконним акту звірки розрахунків за спожиту електроенергію.

Виходячи з положень ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення.

Як правило, особа права якої порушено, може скористатися не будь - яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способами захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Таким чином, наявність в особовому рахунку даних про заборгованість, яка відображена в акті звірки розрахунків за електроенергію між постачальником та споживачем від 10 липня 2013 року не встановлює для позивача будь - яких обов'язків. Цей акт може бути визнаний в якості доказу при вирішенні спору при заявленому позові про стягнення матеріальних збитків.

Проте, таких позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до позивача не заявляло, а вимоги щодо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вирішувалися в установленому порядку.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в частині відмови у позові про визнання незаконним акту звірки та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, у зв'язку з чим воно підлягає в цій частині залишенню без зміни.

Керуючись ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 20 січня 2015 року, в частині відмови у визнанні дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання неправомірними дій відповідача щодо відключення квартири від електропостачання, зобов'язання підключити квартиру до електромережі відмовити.

В решті частини рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Ігнатоля

Судді: Л.М.Кочегарова

Г.П. Сорока