2/225/1464/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Бабенко С.С.

при секретарі Пілюгіній Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 в відшкодування коштів в порядку регресу 16647,68 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 720 грн., додатково понесені правові витрати у розмірі 2000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.10.2012 року близько 15 години 20 хвилин на перехресті вул. Барнаульська та Цусимська в м. Донецьк з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ-2108 реєстраційний номерний знак АН 1640ІС і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів чинного на дату пригоди, була скоєна дорожньо транспортна пригода. Вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 06.12.2012 року справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Lifan 620» з державними номерними знаками АН 7982НО, що належить ОСОБА_2, ким керував під час пригоди ОСОБА_3 Розмір завданих збитків, згідно автотоварознавчого дослідження автомобіля «Lifan 620» з державними номерним знаками АН7982НО з визначення розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу на 14.12.2011 року становить 19977 грн.22 коп., в тому числі ПДВ, огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено у м. Донецьк на відкритому майданчику в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілому.

Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію діючого на той час полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, в редакції, яка діяла на момент ДТП, відповідно до встановленого п.9.2 ст. 9 Закону ліміту відповідальності, МТСБУ 04.04.2012 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 16647грн.68коп, без ПДВ за заподіяну шкоду транспортному засобу «Lifan 620» з державними номерними знаками АН7982ЕН та 720грн. за послуги аварійних комісарів.

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП.

Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати, потерпілій особі, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1

МТСБУ зверталось до ОСОБА_1 з листами про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності, та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку.

Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просить прийняти рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 16647грн.68коп та 720грн. за послуги аварійних комісарі; понесені правові витрати в розмірі 2000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн.60коп.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник позивача просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2012 року, близько 15 години 20хв. на на перехресті вул. Барнаульська та Цусимська в м. Донецьк з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ-2108 реєстраційний номерний знак АН 1640ІС і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів чинного на дату пригоди, була скоєна дорожньо транспортна пригода (ДТП)

Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 06.12.2012 року, яка набрала законної сили (а.с. 6).

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України і йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на корись держави (а. с. 6).

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Lifan 620» з державними номерними знаками АН7982НО, що належить ОСОБА_2, яким він керував під час пригоди ОСОБА_3

Розмір завданих збитків, згідно автотоварознавчого дослідження автомобіля «Lifan 620» з державними номерними знаками АН7982НО з визначення розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу на 14.12.2011р., становить 19977грн.22коп., в тому числі ПДВ, огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено в м. Донецьку на відкритому майданчику, в присутності ОСОБА_1 (а.с. 10-20).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, спричинені особі збитки є втрати, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. ст. 993, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п.п. 38.2.1., 38.2.2., 38.2.3. ст. 38 Закону (в редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З цих підстав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування коштів в порядку регресу 16647,68 грн. та витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 720 грн. є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу ( п.2 ч.2 ст. 79 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівці в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно контракту про надання правової допомоги від 27 вересня 2012 року, між МТСБУ та ФОП ОСОБА_4, останньому було доручено за винагороду надавати правову допомогу МТСБУ у частині стягнення заборгованості, його представництва в судах на підставі цього контракту та додаткових угод. Згідно додаткової угоди № 29 від 20.02.2015 року, розмір винагороди за ведення справи за позовом до ОСОБА_1 становить 2000 грн. (а.с. 21-24)

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

На підставі ст. ст. 10,11,60.212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в відшкодування коштів в порядку регресу 16647 (шістнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 68 коп., витрати на правову допомогу 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 720 (сімсот двадцять) грн.. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя :