Ухвала іменем україни 08 квітня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Штелик С.П., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Іваненко Ю.Г. Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення незаконно утриманої заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року,в с т а н о в и л а:У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 03 липня 2012 року ОСОБА_3 працює на посаді касира-операціоніста в касі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк». 03 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до договору працівник, що займає посаду касира-операціоніста та виконує роботу безпосередньо пов'язану із зберіганням, обробкою, перерахуванням, прийманням, видачею і перевезенням цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому установою банку цінностей. 24 травня 2013 року в відділені Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» сталася крадіжка грошових коштів з вини відповідача ОСОБА_3, оскільки остання залишила своє робоче місце не прибравши гроші до сейфа. Позивач зазначає, що своїми діями ОСОБА_3 спричинила ПАТ КБ «ПриватБанк» збитки на суму 57 023 грн 58 коп, які просить стягнути з відповідача на свою користь. У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення незаконно утриманої заробітної плати та з урахуванням уточнень просила суд відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 19 426 грн 22 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, спричинену їй незаконними діями банку. В обґрунтування позову зазначила, що ПАТ КБ «ПриватБанк», не маючи судового рішення про стягнення з неї збитків, завданих у результаті крадіжки коштів з каси банку у розмірі 57 023 грн 58 коп., щомісяця утримує з її заробітної плати на відшкодування збитків 50 % заробітної плати. Посилаючись на те, що заяви на добровільне відшкодування шкоди не писала, а відповідно до норм КЗпП України покриття шкоди провадиться шляхом подання відповідного позову до суду. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» завдану шкоду в розмірі 37 597 грн 36 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. У касаційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді касира-операціоніста в касі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні «Приват-Альфа» за адресою: пр. Металургів, буд. 16м. Кривий Ріг. 03 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності або заподіяння шкоди цінностям. 24 травня 2013 року з ящика робочого столу касира ОСОБА_3 було викрадено грошові кошти у розмірі 57 023 грн. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що неналежне виконання ОСОБА_3 своїх посадових обов'язків та умов договору про повну матеріальну відповідальність знаходиться в причинному зв'язку із завданням позивачу матеріальних збитків, тому відповідачка повинна нести матеріальну відповідальність відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України в повному розмірі. Згідно з частинами 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Таким чином, підставою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є заподіяння роботодавцю шкоди за умови протиправності поведінки працівника, причинно-наслідкового зв'язку між його діяннями та завданою шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України). За таких обставин оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними та висновків судів не спростовують. Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а:Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий С.П. Штелик Судді І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун О.В. Попович