Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді Гончарука В.П.

при секретарі Погорілій К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська Автомобільна Корпорація" третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звернувся з позовом до ПАТ "Українська Автомобільна корпорація" про захист прав споживача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1, звернувся до магазину автозапчастин Автовсервісної філії "Універсал-Авто" для придбання автомобільної коробки передач, але на момент звернення такого товару не було у наявності, тому позивачу запропонували внести завдаток та замовити товар. Так ОСОБА_1 сплатив 3500 грн., але через тривалий час звернувся за інформацією до відповідача, на що йому повідомили про те що такого замовлення немає, та коштів від нього не отримували, що змусило позивача звернутись із позовом до суду, в якому просить стягнути на свою користь 3 500 грн. 00 коп., та пеню в розмірі 18 480 грн. 00 коп.

В судовому засіданні сторона позивача підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ "Українська Автомобільна Корпорація" позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. А саме стосовно видаткової накладної № РН-0013136 від 10.10.2013 р., представник відповідача стверджував, що всі платежі здійснюються зі сплатою рахунку - фактури через відділенян банку, тобто факт існування накладної не свідчить про те що позивач перевів кошти на рахунок підприємства. Так представник відповідача стверджує що жодних правовідносин ОСОБА_1 та ПАТ "Українська Автомобільна Корпорація" стосовно предмету спору не існує та відповідач не брав на себе зобов"язання щодо замовлення та придбання автомобільної коробки. А правовідносини між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_2 слід розуміти як правовідносини що виникли між фізичними особами, хоча і не заперечував факт перебування третьої особи ОСОБА_2 та відповідача у трудових відносинах. .

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного

Як вбачається з матеріалів справи 04.03.2014 р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 3500 грн. про що було укладено відповідну розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов"язався повернути отримані кошти до 14.03.2014 р. (а. с. 4) ОСОБА_2 на час винекнення спору працював в ПАТ "Українська Автомоблільна Корпорація". За таких обставин суд вважає що між позивачем та третьою особою виникли боргові зобв"язання як між фізичними особами.

В матеріалах справи міститься видаткова накладна № РН-0013136 від 10.10.2013 р. ПАТ "Українська Автомобільна Корпорація" АФ "Універсал-Авто" (а. с. 3)., кошти позивачем так і не були перераховані на рахунок підприємства.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів" договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами;

Згідно із положенням ст.. 901 Цивіьлного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи із положень ст.. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Одже, жодних порушень вимог ЗУ "Про захист прав споживачів" з боку відповідача, що б могли бути розцінені як негативні для позивача не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів за оплату послуг та пені, укладеному між сторонами є надуманими та безпідставними, що в свою чергу виключає наявність заявлених суми на рахунку відповідача, так як встановлено відсутність будь - якої винної протиправної поведінки з боку відповідача.

Згідно з ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст.. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи наведене, підсумовуючи вище викладене враховуючи суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України "Про захист прав споживачів", 526, 527,530, 655, 901 ЦК України, ст. ст 1, 10, 27, 57, 58, 60, 63, 64, 128 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська Автомобільна Корпорація" третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 і/н НОМЕР_1 на користь державного бюджету України 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 діб з моменту проголошення рішення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя: