Справа № 301/394/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. м. Іршава Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати сторін - ОСОБА_4 На випадок смерті вона залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла дітям - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач спадщину прийняв, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований у 1946 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Головою вказаного домоволодіння була покійна ОСОБА_4 Просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу без його участі (а.с. 40).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в якій просили розглянути справу по суті в їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували (а.с.35-38, 41, 42).

Представник Іршаської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій просив розглянути справу по суті в його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 34, 43).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, Іршавського району, не зареєстрований. Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с. 7-8, 23-24). Будинок збудовано у 1946 році та згідно погосподарської книги села власником будинку була ОСОБА_4, що підтверджується копією довідки Доробратівської сільської ради №435 від 03.06.2014 року (а.с. 11).

Рішенням ІІ сесії IV скликання Доробратівської сільської ради від 13.09.2002 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.06.2014 року (а.с. 16).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Доробратівської сільської ради Марканич Г.В. 08.02.2000 року та зареєстрованого в реєстрі за №25, ОСОБА_4 все своє майно заповіла дітям - дочці ОСОБА_2, дочці ОСОБА_3 та сину ОСОБА_1 - сторонам по даній справі (а.с. 14, 15, 17). Вказаний заповіт не скасований і не змінений (а.с. 19).

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.22), тобто, відповідно до ст. 1269 ЦК України, прийняв спадщину. Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідачі як спадкоємці за заповітом відмовилися від прийняття спадщини на користь свого брата - позивача ОСОБА_1, що підтверджується заявою про відмову від прийняття спадщини №280 від 07.11.2014 року (а.с. 9).

Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні не має, оскільки чоловік спадкодавця помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( а.с. 18). Згідно довідки Доробратівської сільради №433 від 03.06.2014 року, на день смерті ОСОБА_4 у спадковому будинку разом з нею ніхто не проживав (а.с. 10).

Спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок, який входить до складу спадщини, не зареєстрований.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1946 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі власником житлового будинку АДРЕСА_1 вважалася ОСОБА_4, спадкоємцем якого є позивач, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1233, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських