Справа № 569/2885/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Андрощук О.Я.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що 03 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1472 та було видано Свідоцтво про одруження НОМЕР_1. Від шлюбу мають малолітню дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі останнього року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім»ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання.

Крім того, з метою нав»язати їй своє бачення проблемних питань відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускає образи в присутності їхньої дочки.

Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім»ю. За останні три місяці зароблені ним кошти взагалі не надавав для потреб сім»ї.

На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулись неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, доньку залишити їй на виховання.

Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю.

Суд, вислухавши показання сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 03 жовтня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1472 та було видано Свідоцтво про одруження НОМЕР_1. Від шлюбу мають малолітню дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім»ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання.

Крім того, з метою нав»язати позивачу своє бачення проблемних питань відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускає образи в присутності їхньої дочки.

Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім»ю. За останні три місяці зароблені ним кошти взагалі не надавав для потреб сім»ї.

На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулись неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати, щодо стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави, а судові витрати в розмірі 243,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 Сімейного кодексу України та статтею 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 03 жовтня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1472 та було видано Свідоцтво про одруження НОМЕР_1, - розірвати.

Малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матір»ю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 24 лютого 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судових витрат та на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук