Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві: Шак О.В.

за участю представника позивача Третяк Т.А.

третьої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом:

Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, яка діє в інтересах малолітнього - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, прокуратура Василівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулась Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області з позовною заявою в інтересах малолітнього - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій зазначає, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

08.10.2012 року Василівським районним судом Запорізької області відповідачку було засуджено за ст.185 ч. 1, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки.

04.12.2013 року Василівським районним судом Запорізької області відповідачку було засуджено за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 1 року 2-х місяців позбавлення волі.

04.02.2015 року відповідачка звільнилася з місць позбавлення волі.

Вказана сім'я з 26.07.2012 року по 20.02.2014 року перебувала на обліку в Службі у справах дітей, як кризова.

У зв'язку з тим, що мати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, була засуджена за вчинення кримінальних правопорушень та відбувала покарання у місцях позбавлення волі, малолітньому ОСОБА_3, відповідно до підпункту 6 пункту 24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 12.03.2014 року № 119 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та поставлено на первинний облік Служби у справах дітей Василівської РДА.

До встановлення опіки малолітня дитина була влаштована до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР та перебувала там з 06.12.2013 року до 18.04.2014 року.

Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації від 17.04.2014 № 185 над ОСОБА_3 було встановлено опіку та призначено його опікуном - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 повністю адаптувався у сім'ї опікуна, називає ОСОБА_2 бабусею, із задоволенням ходить до дитячого садка. ОСОБА_2 забезпечує дитину повноцінним розвитком, вихованням, утриманням та родинним теплом.

Відповідно до підпункту 14 пункту 27 Порядку, після звільнення з місць позбавлення волі 11.02.2015 року, відповідачка подала до Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації заяву про повернення їй дитини для подальшого виховання.

Службою у справах дітей було проведено відповідну роботу щодо визначення доцільності повернення малолітньої дитини матері, яка звільнилася з місць позбавлення волі та винесено дане питання на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації. В ході розгляду даної заяви та вивчення всіх документів і обставин, що стосуються питання повернення дитини в родину матері, членами Комісії було прийнято одноголосне рішення про недоцільність повернення дитини для подальшого виховання матері враховуючи наступне.

На сьогодні відповідачка ніде не працює, не має постійного та достатнього заробітку для утримання та виховання дитини, перебуває на обліку у Василівському районному центрі зайнятості та отримує державну допомогу по безробіттю в сумі 272 гривні.

З 06.02.2015 року відповідачка зареєстрована та фактично проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_5 та братом ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3. Її син - ОСОБА_3 не був зареєстрований взагалі. На сьогодні він тимчасово зареєстрований за адресою опікуна.

Відповідачку рішенням Василівського місцевого суду від 29.04.2002 року було позбавлено батьківських прав відносно її сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5

В 2011 році ОСОБА_5 була призначена піклувальником над ОСОБА_7 відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.04.2011 № 259 «Про встановлення піклування над ОСОБА_7». Виконуючи обов'язки піклувальника, вона несвоєчасно надавала затребувані документи для формування особової справи підопічної дитини, часто ігнорувала телефонні дзвінки спеціаліста Служби у справах дітей, не дотримувалася рекомендацій, які надавалися працівниками служби. Як піклувальник, ОСОБА_5 не належним чином виконувала свої обов'язки, і як слідство, підопічний ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної та кримінальної відповідальності відповідно до ст. 51 КУпАП, ч. 1, 2, 3 ст. 289, ст. 185 ч. 2, ст. 12 ч. 2, ст. 289 КК України, за що був умовно засуджений на 2 роки.

У січні 2012 року ОСОБА_7 знову скоїв злочин, передбачений ст. 186 ч. 2 КК України, за що був засуджений до позбавлення волі терміном на 7 років.

Таким чином, ОСОБА_5 не впоралася з обов'язками піклувальника, що призвело до негативних наслідків у вихованні підопічної дитини.

Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 та, в подальшому, ОСОБА_7, будуть проживати за адресою ОСОБА_5. А це означає, що психологічний клімат в сім'ї, де б проживав і виховувався підопічний хлопчик, не сприяв би всебічному розвитку особистості.

Відповідачка з 25.02.2002 року по 21.06.2005 рік перебувала на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Алкоголізм, синдром залежності». Знята з обліку у зв'язку із засудженням до позбавлення волі.

Згідно листа Василівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, в ході зустрічі відповідачки з сином ОСОБА_3 на базі вищезазначеного центру, малолітній ОСОБА_3 на контакт з біологічною матір'ю не пішов, мати з дитиною практично не спілкувалась.

Зміна поведінки відповідачки не є можливою, оскільки вона вчиняє нові кримінальні правопорушення в той час, коли відбуває умовне покарання за раніше вчинене кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що відповідачка не зможе дати дитині повноцінного виховання та розвитку. Крім того, така біографія відповідачки може зашкодити дитині в подальшому у його дорослому житті.

У зв'язку з прийняттям рішення про недоцільність повернення дитини матері дитини для подальшого виховання, відповідно до вимог підпункту 14 пункту 27 Порядку, Комісією з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації прийнято рішення про підготовку матеріалів про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини.

Позивач просить суд позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав щодо її сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача в особі Третяк Т.А. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що відповідачка після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не стала, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, не цікавиться своїм малолітнім сином, не спілкується з ним з власного бажання, не надає матеріальну допомогу на його утримання. За місцем реєстрації на даний час вона не проживає, де саме ОСОБА_4 проживає , не відомо, хоча відповідачку бачила як вона, так і інші місцеві жителі, в м.Василівка, але у стані алкогольного сп'яніння.

Сім'я, у якій на даний час перебуває малолітній син відповідачки, дуже добре про нього піклується, дитині створені всі належні умови для виховання, він ходить до дитячого садку та забезпечений всім необхідним.

В судове засідання відповідачка неодноразово не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином.

В судових засіданнях 22.06.2015 року та 31.08.2015 року відповідачка проти позову заперечувала та пояснила, що вона не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина, бажає повернути собі сина, щоб виховувати його та піклуватися про нього. Після звільнення з місць позбавлення волі, перебуває на обліку в Центрі зайнятості, не працює, але намагається працевлаштуватися. Стверджує, що не зловживає спиртними напоями, стала на шлях виправлення та перевиховання.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Вважає, що передача дитини відповідачці негативно відобразиться на дитині. На даний час для сина позивачки - ОСОБА_3, опікуном якого вона являється та який проживає у її сім'ї, створені всі належні умови для проживання та виховання, він ходить до дитячого садку, називає її бабусею, її сина - батьком, а невістку - матір'ю. Його полюбили члени її родини. Відповідачка життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не бажає з ним спілкуватися, при цьому, веде аморальний спосіб життя, зловживає постійно спиртними напоями, місце її проживання на даний час взагалі невідомо, оскільки мати вигнала її з будинку за неналежну поведінку. Відповідачка спілкується з такими ж людьми, як і вона сама, які також ведуть неналежний спосіб життя. Вона постійно зустрічає відповідачку на вулицях м.Василівка та бачить, що та знаходиться в нетверезому стані, висловлюється нецензурною лайкою.

З дитиною інколи зустрічаються його бабусі, які їй скаржаться на відповідачку та просять не віддавати їй дитину.

Стверджує, що не забороняє відповідачці у побаченнях з сином, але та сама цього не бажає.

В судове засідання представник прокуратури Василівського району Запорізької області не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

В судовому засіданні 31.08.2015 року свідок ОСОБА_5 пояснила, що являється матір'ю відповідачки та бабусею ОСОБА_3. Стверджує, що відповідачка сумує за сином, бажає його повернення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що являється квартальною по вул.Пролетарська в м.Василівка на протязі приблизно 10 років, проживає по-сусідству з відповідачкою, яку знає давно. Характеризує відповідачку з негативного боку. Стверджує, що вона зловживає спиртними напоями, на даний час перебуває у «запої», веде аморальний спосіб життя та спілкується з людьми, які ведуть такий самий спосіб життя, висловлюється нецензурною лайкою, ніде не працює, у зв'язку з чим, мати вигнала її з дому. Зі своїм чоловіком вона не проживає, а одружилася з ним тільки тому, щоб він її матеріально утримував.

Вважає за доцільне позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина.

В судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що знає відповідачку, як жительку м.Василівка, хоча й особисто з нею не знайомий. Стверджує, що майже кожного дня він бачить відповідачку в різних місцях міста, вона завжди перебуває у стані алкогольного сп'яніння, в оточенні громадян, в основному, чоловіків, які також перебувають у стані сп'яніння.

Вважає, що відповідачці не можна повертати дитину.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що знає відповідачку, як жительку м.Василівка, хоча й особисто з нею не знайома. Стверджує, що дуже часто бачить відповідачку в різних місцях міста, вона завжди перебуває у стані алкогольного сп'яніння, в оточенні таких самих громадян, в основному чоловіків, які також перебувають у стані сп'яніння. Бачила особисто, як відповідачка на ринку вживала спиртне.

Вважає, що відповідачці не можна повертати дитину.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29.04.2002 року, копія якого є у справі, ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно свого старшого сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_4 неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, звільнилась з місць позбавлення волі 04.02.2015 року по відбуттю строку покарання, що підтверджується вироком суду від 04.12.2013 року та довідкою про звільнення, копії яких є у справі.

Як вбачається з довідки Василівського районного відділу УДМС України в Запорізькій області, яка є у справі, відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Цей будинок належить матері ОСОБА_4 -ОСОБА_5, що підтверджується Договором, копія якого є у справі.

Відповідно до висновку про стан здоров'я від 04.03.2015 року, стан здоров'я ОСОБА_4, з 25.02.2002 року вона знаходилась на «Д» обліку у лікаря нарколога з діагнозом «алкоголізм», знята з обліку у зв'язку з судимістю.

28.03.2015 року ОСОБА_4, 1975 року народження, та ОСОБА_11, 1956 року народження, зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, однак, як встановлено в судовому засіданні, вони тривалий час не проживають разом, спільно господарство не ведуть.

Відповідачка ніде не працює, але з 09.04.2015 року по 16.11.2015 рік перебувала на обліку у Василівському районному центрі зайнятості на обліку, де отримувала грошову допомогу по безробіттю, що підтверджується відповідними довідками, які є у справі.

Як вбачається з характеристик, які містяться в справі, перший час після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 за місцем проживання характеризувалася задовільно, а на даний час характеризується дуже негативно.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, постійно перебуває у компанії осіб, які також ведуть аморальний спосіб життя, висловлюється нецензурною лайкою. На даний час за місцем своєї реєстрації вона не проживає, її місце проживання не відоме.

Зі своїм малолітнім сином - ОСОБА_3, не спілкується, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, матеріальну допомогу на його утримання опікуну не надає, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У зв'язку з тим, що відповідачка була засуджена та перебувала у місцях позбавлення волі, малолітньому ОСОБА_3, відповідно до підпункту 6 пункту 24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 12.03.2014 року № 119, копія якого є у справі, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та поставлено на первинний облік Служби у справах дітей Василівської РДА.

До встановлення опіки малолітня дитина була влаштована до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР та перебувала там з 06.12.2013 року до 18.04.2014 року.

Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації від 17.04.2014 № 185, копія якого є у справі, над ОСОБА_3 було встановлено опіку та призначено його опікуном - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що для ОСОБА_3 у родині опікуна створені всі належні умови для проживання, виховання, здоров'я та розвитку, його люблять, про нього піклуються, його забезпечують усім необхідним, дитина влаштована до дитячого садку, матеріально забезпечена, має необхідну турботу з боку опікуна. В сім'ї опікуна добрі, дружні стосунки. Богдан має у будинку опікуна своє окреме ліжко, місце для навчання, іграшки та інше. В будинку підтримуються належні санітарні норми, витримується температурний режим, харчування дитини збалансоване, психологічний клімат в сім'ї доброзичливий, що сприяє належному розвитку особистості дитини. Зазначені факти підтверджуються поясненнями представника позивача, Актом обстеження умов проживання від 09.04.2015 року, Висновком головного спеціаліста Служби у справах дітей від 20.01.2015 року, Висновками Василівської райдержадміністрації від 26.05.2015 року, від 03.06.2015 року.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження того факту, що опікун дитини ОСОБА_2 забороняє бачитися з сином, відповідачка суду не надала.

Відповідно до Актів обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2, які містяться в справі, умови проживання у вказаному будинку - задовільні, але для малолітньої дитини не створені всі необхідні та належні умови для проживання. При цьому, як з них вбачається, при обстеженні умов проживання, члени комісії бачили ОСОБА_4 неодноразово у стані сп'яніння, а також вона висловлювалася нецензурною лайкою.

Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області вважає за доцільне позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується, окрім пояснень її представника в судовому засіданні, відповідними Висновками, які є у справі.

Ст. 150 СК України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. При цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, відповідачка зобов'язана утримувати свого сина до досягнення ним повноліття.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

В судовому засіданні відповідачкою не було надано належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову та того, що вона дотримується зазначених вимог Закону та належним чином виконує свої обов'язки по вихованню та розвитку свого малолітнього сина.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; ст. 164 СК України передбачає перелік підстав позбавлення батьківських прав, однією з яких являється ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Таким чином, відповідне рішення про позбавленням батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Проаналізувавши надані сторонами докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, перебування дитини поруч з матір'ю, на даний час, - є небезпечним для дитини, тому, суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом також встановлено, що є всі належні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, які є доречними і достатніми; рішення суду про позбавлення батьківських прав забезпечить належний захист дитини; висновок органу опіки про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав ухвалений на достатній доказовій базі.

При цьому, суд вважає, що сам по собі факт засудження особи за вчинення крадіжок та відбування покарання в місцях позбавлення волі, а також факт позбавлення батьківських прав відносно інших дітей, не може бути єдиною підставою для позбавлення її батьківських прав в майбутньому. Тому, судом неодноразово відкладався розгляд справи та надавався відповідачці строк для того, щоб вона довела, що виправилася, перевиховалася, зробила правильні висновки, що вона може бути гарною матір'ю для свого сина. Однак, цього не сталося, а відповідачка, «протримавшись» після звільнення з місць позбавлення волі перші кілька місяців, зламалася, та знов веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не виконує свої обов'язки по відношенню до сина, місце її проживання чи перебування не відоме.

Суд вважає, що перебування дитини поряд з відповідачкою на даний час є недоцільним, це тільки негативно вплине на стан дитини (психологічний та фізичний) та може призвести до тяжких негативних наслідків для дитини, тому, діючи саме в інтересах дитини та піклуючись про неї, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись Конституцією України, 18 Конвенціїїєю «Про права дитини», ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства»,

Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, ст.ст. 141, 150-155, 157, 164, 165, 166, 180- 183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60,76,81,88,169, 208, 209,212, 213, 214, 215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка народилася в м. Василівка Запорізької області, батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області Ю.А. Степаненко