Справа № 360/2709/14 Головуючий у І інстанції Унятицький Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/1977/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 21.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_2 в особі представника звернулася до суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця, посилаючись на те, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 червня 2014 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2, а також стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати. 18 квітня 2014 року рішення набрало законної сили, а 10 жовтня 2014 року судом видано виконавчі листи на примусове виконання вказаного рішення, які відповідають вимогам, визначеним ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». 24 листопада 2014 року на поштову адресу ОСОБА_2 надійшла постанова від 29 жовтня 2014 року старшого державного виконавця Клочкової Д.А. державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав того, що виконавчий документ не містить зобов'язуючий характер виконання виконавчого листа, однак такої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження законодавство України не передбачає. Просила визнати незаконною постанову від 29 жовтня 2014 року органу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), зобов'язати орган державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області прийняти до провадження виконавчий документ та здійснити примусове виконання судового рішення Бородянського районного суду Київської області про визнання проживання малолітньої дитини від 04 червня 2014 року.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року скаргу задоволено, визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця органу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 29 жовтня 2014 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого листа № 699/1641/13ц/446/14, виданого 10 жовтня 2014 року Бородянським районним судом Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини; зобов'язано орган державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 699/1641/13ц/446/14, виданого 10 жовтня 2014 року Бородянським районним судом Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити повністю.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 10 жовтня 2014 року Бородянським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 669/1641/13ц/466/14 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та відшкодування моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини. Вказаним рішенням визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2

Рішення набрало законної сили 18 вересня 2014 року (а. с. 27).

Постановою старшого державного виконавця Клочкової Д.А. органу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 29 жовтня 2014 року ВП № 45253537 відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 669/1641/13ц/466/14, виданого 10 жовтня 2014 року, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не містить зобов'язуючий характер виконання виконавчого листа (а. с. 4).

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, вказана у постанові старшим державним виконавцем, не передбачена законом як обставина, що виключає здійснення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується із даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначає обов'язок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

П. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається державний виконавець як на підставу для відмови у відкритті провадження, передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), дохід, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішення; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, з огляду на зазначені норми Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим провадженням поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері спірних правовідносин.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обставина, вказана у постанові старшим державним виконавцем, не передбачена законом як обставини, що виключає здійснення виконавчого провадження.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, є обґрунтованим.

При цьому колегія суддів враховує, що 25 лютого 2015 року головним державним виконавцем Клещевніковим М.І. відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції із посиланням на вимоги ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду, яке підлягає виконанню, не можна назвати законним та обґрунтованим, так як не зазначено як саме має виконуватись виконавче провадження за даним виконавчим листом, відхиляються колегією суддів. Так, рішення суду, законність та обґрунтованість якого заперечує апелянт, набрало законної сили, на виконання цього рішення судом видано виконавчий лист, який відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» підлягає виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скарги і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області відхилити.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Сушко Л.П.

Фінагєєв В.О.