Єдиний унікальний номер 243/5351/15-ц Номер провадження 22-ц/775/288/2015
Головуючий в 1інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Тимченко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Дундар І.О., Осипчук О.В.

при секретарі: Лісовій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

З зазначеним рішенням не погодився позивач, приніс апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка в період проведення АТО в місті Словянські покинула його, забрав всі свої речі та виїхала в Харківську область і вже більш року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин.

Позивач у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідачка в судове засіданні не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить телефонограма №266 від 15.07.2015 року ( а.с.46)

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відповідачки, що не зявилась, оскільки відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Суд першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_2 є власником будинку № 33 по вул. Нова в м. Словянську, що підтверджено копією договору купівлі продажу житлового будинку від 27 жовтня 2000 року( а.с. 6). Як вбачається з копії домової книги для прописки громадян, проживаючих у ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, зареєстрована як член родини власника по теперішній час у вказаному жилому приміщенні з 27 лютого 2009 року (а.с. 7-9). Актом (без дати) обстеження проживання встановлено, з 06 червня 2014 року до теперішнього часу ОСОБА_3 в будинку № 33 по вул. Нова у м. Словянську не проживає, речі її у будинку відступні. ( а.с.11). Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано( а.с.10)

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням відсутні, оскільки остання не мешкає у спірному житловому приміщення з поважних причин

Такий висновок суду є вірним, відповідає обставинам справи і ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ч.2 ст.405 ЦК України необхідно встановити дві обовязкові умови: по-перше, відсутність члена сім'ї понад один рік, а по-друге, його відсутність без поважних причин.

Звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 зазначав, що відповідачка поїхала з міста Словянська у Харківську область у червні 2014 року, коли у місті почались бойові дії, що було підтверджено у судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За приписами частини 4 статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 також, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають, оскільки відповідачка відсутня у спірному будинку з поважних причин, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. .

Доводи апеляційної скарги про відсутність поважних причин не проживання ОСОБА_3 у спірному будинку є також є необґрунтованими, оскільки за інформацією Служби безпеки України, яка є загально відомою, згідно з вимогами чинного законодавства України ( ст..10,11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом») прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції (дала - АТО) в Донецькій, Луганській і Харківській областях. У проведенні АТО в установленому законом порядку задіяні сили (особового складу, спеціалісти) і засоби ( зброя, транспортні, спеціальні та інші матеріально-технічні засоби) субєктів боротьби з тероризмом та інших субєктів , відповідно до законів України.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну правову оцінку. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів апеляційного суду визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно зі статтею 308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: