У Х В А Л А

судового засідання

19 березня 2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові заяву позивача - Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся в суд з позовними вимогами до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Паралельно з позовом, позивач звернулася в суд із заявою про забезпечення позову мотивуючи тим, що банк вважає, оскільки сума боргу за кредитним договором є значною, відповідач може розпорядитись власним майном з метою уникнення виконання рішення суду, у наслідок чого, законні права та інтереси Банку не будуть захищені, а виконання рішення суду, що буде ухвалено за результатами розгляду позовної заяви, стане неможливим. З цих підстав просить суд вжити заходів для забезпечення позову.

При цьому, заявник покликається на ст. ст. 151 та 152 ЦПК України.

Перевіривши зміст заяви про забезпечення позову, та проаналізувавши підстави наведені заявником, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заявник звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, покликається на припущення, не навівши жодної конкретної обставини, яка б давала підстави вважати, що є загроза порушенню його прав, факти реального намагання відчуження майна, а відтак загроза для утруднення виконання судового рішення у справі.

Заявник просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно що належить ОСОБА_1 та на кошти які знаходяться на рахунках, що відкриті на її імя, не надавши жодних підтверджень про наявність таких, їх вид та місце знаходження.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення застави, яку, з урахуванням обставин справи, визначає у розмірі 50000 (пятдесят тисяч ) грн.

До виконання зазначених вище вимог суду та внесення заявником застави на депозитний рахунок суду, у задоволенні заяви на даному етапі цивільного судочинства у даній справі, слід відмовити.

За даних обставин, підстави для прийняття рішення про забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 153 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15 - рп / 2011 у справі № 1-26/11 з урахуванням п. 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову",-

у х в а л и в :

Зобовязати заявника Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» забезпечити вимогу заставою в розмірі 50000 ( пятдесят тисяч ) грн. шляхом внесення на депозитний рахунок Франківського районного суду м. Львова .

До виконання вказаної вище вимоги, в забезпеченні позову відмовити за безпідставністю.

Дана відмова не позбавляє заявника звернутися із заявою повторно, якщо перестануть існувати перешкоди вказані в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь