РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21846/14-ц

пр. № 2/759/1709/15

05 березня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради; третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КМР; третя особа: ГУЮ у м. Києві про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син, ОСОБА_2.

За життя її сином не було складено заповіту. Дітей та дружини у сина не було.

ЇЇ чоловік, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому інших спадкоємців першої черги у її сина, крім неї, немає.

Після смерті останнього, відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала її сину на праві спільної часткової власності.

Вона також є співвласником вказаної квартири та після смерті її чоловіка, оскільки вона фактично прийняла у спадщину його частку, крім того, вона зареєстрована та проживає у вказаній квартирі з 13.01.1983 року і по сьогоднішній день.

З наявними документами, вона звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Проте, вказаний строк було пропущено нею з поважних причин.

На момент смерті, її син проживав в АДРЕСА_3, де був зареєстрований з 2002 року.

Вказана квартира є квартирою його бабусі, ОСОБА_4, матері її, позивачки, покійного чоловіка.

Сама ж ОСОБА_4 проживала разом з нею, позивачкою, у їхній з сином квартирі АДРЕСА_1.

На дивлячись на те, що вона є людиною похилого віку, вона, позивачка, постійно доглядала за своєю свекрухою, оскільки остання мала тяжке розумове захворювання, внаслідок чого потребувала постійного догляду та нагляду. В 2012 році вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні №1, звідки її було виписано з діагнозом судинне недоумство.

Тобто, вона та її нині покійний син були її, свекрухи, єдиними рідними людьми, які постійно знаходились поряд та доглядали за нею.

Після смерті сина, лише на ній повністю залишилось утримання та догляд за матір'ю покійного чоловіка, яка вже була малорухливою, не виходила з квартири, оскільки втратила у зв'язку з хворобою всі побутові та соціальні навички, не могла самостійно піклуватись про себе, їй потрібно було постійно давати ліки та готувати спеціальну їжу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 її свекруха померла.

Оскільки у неї немає більше жодних близьків родичів, то вона, позивачка, самостійно займалась усіма справами, пов'язаними з її похованням, поминками та іншим.

Всі вказані вище обставини, як у сукупності, так і окремо, вплинули на те, що вона не змогла у встановлений законом строк звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина.

На підставі наведеного, вона була змушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд визнати причину пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини - поважною та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її сина.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники Київської міської ради та ГУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду письмово викладену позицію відносно вимог позивачки та просили слухати справу у їх відсутності.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності нез'явившихся представників відповідача та третьої особи, крім того, позивачка також не заперечувала проти слухання справи у відсутності останніх.

Вислухавши пояснення позивачки, з'ясувавши усі фактичні обставини даної справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог позивачки, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході судового розгляду встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, по 1/3 частині кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 грудня 1997 року, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва згідно з розпорядженням від 05 грудня 1997 року за №4574 (а.с.10 - копія свідоцтва про право власності на житло).

Як вбачається з свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1, виданого 18 липня 2011 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_3, чоловік позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в книзі реєстрації смертей 18 липня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №12674 (а.с.7 - копія свідоцтва про смерть).

Як вбачається з свідоцтва про смерть Серїі НОМЕР_2, виданого 27 травня 2013 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_2, син позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що складено відповідний актовий запис за №9200 (а.с.5 - копія свідоцтва про смерть).

Крім того, як вбачається з свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 Відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_4, матір покійного чоловіка позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що ІНФОРМАЦІЯ_5 складено відповідний актовий запис за №12849 (а.с.8 - копія свідоцтва про смерть).

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. від 25 листопада 2014 року, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_2, у зв'язку з тим, що вона згідно ст.1261 ЦК України пропустила передбачений законодавством України шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті сина - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12 - копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії).

Отже, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивачки стосовно того, що після смерті її чоловіка вона фактично прийняла у спадщину його частку, крім того, вона зареєстрована та проживає у вказаній спірній квартирі з 13.01.1983 року і по сьогоднішній день. З необхідними документами, вона дійсно зверталась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Крім того, позивачка суду пояснила, що вказаний строк було пропущено нею з поважних причин, оскільки на момент своєї смерті, її син проживав в АДРЕСА_3, де був зареєстрований з 2002 року, яка є квартирою його бабусі, ОСОБА_4, матері її покійного чоловіка. Сама ж ОСОБА_4 проживала разом з позивачкою, у їхній з сином квартирі АДРЕСА_1. І не дивлячись на те, що позивачка є людиною похилого віку, вона постійно доглядала за свою свекрухою, оскільки остання мала тяжке розумове захворювання, внаслідок чого потребувала постійного догляду та нагляду. В 2012 році вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні №1, звідки її було виписано з діагнозом судинне недоумство.

Тобто, позивачка та її нині покійний син дійсно були ОСОБА_4 єдиними рідними людьми, які постійно знаходились поряд та доглядали за нею.

Після смерті сина, лише на позивачці повністю залишилось утримання та догляд за матір'ю покійного чоловіка, яка вже була малорухливою, не виходила з квартири, оскільки втратила у зв'язку з хворобою всі побутові та соціальні навички, не могла самостійно піклуватись про себе, у зв'язку з чим їй потрібно було постійно давати ліки та готувати спеціальну їжу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла.

Як встановлено в ході судового розгляду, позивачка, самостійно займалась усіма справами, пов'язаними з похованням ОСОБА_4, її поминками та іншим.

Тобто, всі вказані вище обставини, як у сукупності, так і окремо, вплинули на те, що позивачка дійсно не змогла у встановлений законом строк звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного.

Відповідно до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, в ході судового розгляду достовірно встановлено, що викладені вище обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, що об'єктивно та істотно ускладнювали вчиненню нею дій, спрямованих на прийняття спадщини, є поважними, такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а тому дійшов до висноку про можливість визнати причини пропуску останньою строку для прийняття спадщини поважними та задовольнити позовні вимоги щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради; третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Фрузинівка Чорнобильського району Київської області, паспорт Серії НОМЕР_4, виданий Ленінградським РУГУ МВС України в м. Києві 26 лютого 1998 року, зареєстрованої в АДРЕСА_1, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її сина - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 40 років,- поважними.

Встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці с. Фрузинівка Чорнобильського району Київської області, паспорт Серії НОМЕР_4, виданий Ленінградським РУГУ МВС України в м. Києві 26 лютого 1998 року, зареєстрованої в АДРЕСА_1, додатковий строк в 3 (три) місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її сина - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 40 років.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.