Справа №751/2821/14
Провадження №2/751/17/15
Рішення

Іменем України

02 березня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

при секретарях Чвірова О. О., Дасюк Н. В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3 про стягнення 50 300 грн. грошової компенсації (а.с.2-3), в подальшому зменшив розмір позовних вимог (а.с.117-118), остаточно просить відшкодувати затрати на будівельні матеріали, обладнання, тощо, що були використані для ремонту, будівництва частини будинку та надвірних споруд, що належить ОСОБА_4 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 18 831,50 грн..

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з грудня 2004 по грудень 2013 року проживав однією сім'єю з ОСОБА_3 та її донькою ОСОБА_4. За час спільного проживання з ОСОБА_3 за сумісні кошти робили ремонт в будинку, значні поліпшення, прибудову до будинку, надвірні споруди, придбали будівельні матеріали. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 22.12.2014 року №19-14С вартість будівельних матеріалів та обладнання, які були використані за період з 22.12.2004 року по 13.12.2013 року становить 37 663 грн. Посилаючись на ст. 74 СК України, 364 ЦК України, вважає, що має право на одержання грошової компенсації у розмірі 1/2 частини від 37 663 грн, вартості будівельних матеріалів та обладнання, витрачених на проведення ремонту, прибудови до будинку №4/1, що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказує, що так як ремонт, значні поліпшення, прибудову до будинку, надвірні споруди були здійснені в частині будинку, що належить ОСОБА_4, то кошти підлягають стягненню саме з неї.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації - залишено без розгляду (а.с.116), залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору .

У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому посилались на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача, третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові повністю, відповідно до письмових заперечень та письмових пояснень, долучених до матеріалів справи (а.с.30-32, 33-34).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 - рідний брат позивача та ОСОБА_6 - невістка позивача, суду пояснили, що з грудня 2004 року по грудень 2013 року позивач з ОСОБА_3 проживали разом, вели спільне господарство. У вказаний період вони за місцем мешкання по АДРЕСА_1 побудували прибудову до вказаного будинку, проводили ремонтні роботи та значні поліпшення у самому будинку та на території садиби. Крім того, був зроблений каналізаційний та водопровідний колодязі, улаштовані пішохідні доріжки.

Свідок ОСОБА_7- знайомий позивача, в судовому засіданні суду пояснив, що ОСОБА_1 у ТОВ «фірма «МЖК-сервіс» замовив металопластикові вікна в кількості 3 шт., в подальшому він встановлював два вікна в будинку №4/1, що знаходиться в АДРЕСА_1. Кошти за замовлення сплачувала ОСОБА_3

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, при цьому суд виходить із наступного:

Згідно ст..74 СК України,якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 у період з грудня 2004 по грудень 2013 року проживали разом по АДРЕСА_1 Разом з ними проживала донька ОСОБА_3 - відповідач по справі ОСОБА_4

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як чоловіка та жінки однією сім'єю з грудня 2004 року по грудень 2013 року, встановлений рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2014 року (а.с.120-123).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", особи, що брали участь в будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно.

Згідно договору дарування частини будинку від 22.09.2006 року власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.7).

Позивач в судовому засіданні стверджував, що за час спільного проживання разом з ОСОБА_3 проводили ремонтні роботи та невід'ємні поліпшення у самому будинку та на території садиби по АДРЕСА_1, в тому числі був зроблений каналізаційний та водопровідний колодязі, улаштовані пішохідні доріжки.

При цьому, позивач зазначав, що частину робіт вони не оплачували, оскільки виконували їх самі, разом з тим, ці роботи мають певну вартість, яка повинна враховуватися.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_3 не заперечувала факту проведення у вказаний період робіт з поліпшення вищезазначеної садиби, здійснення прибудови до будинку, однак вказувала, що вказані роботи проводились за її власні кошти та безпосередньо її родичами.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Факт проведення зазначених робіт та вартість будівельних матеріалів, які були використані за період з 22.12.2004 року по 13.12.2013 року на поліпшення 1/2 частини будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, підтверджується також висновком судової будівельно-технічної експертизи № 19-14С від 22 грудня 2014 року, локальним кошторисом (а.с.82-109), частковими копіями видаткових накладних та квитанцій на оплату будівельних матеріалів (а.с.21, 26-27, 50-52, 124).

Відповідно до вказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи, вартість будівельних матеріалів, які були використані на поліпшення 1/2 частини будинку з надвірними спорудами складає 31 728 грн; вартість будівельних матеріалів на зведення каналізаційного та водопровідного колодязя за вказаною адресою становить 5 935 грн, а разом 37 663 грн.

Даний висновок експерта суд вважає належним і допустимим доказом.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, третьої особи, що вищезазначені роботи з поліпшення садиби проводились виключено за її особисті кошти, оскільки ОСОБА_3 не надала жодних належних доказів на підтвердження даних доводів.

Крім того, відповідачем та її представником не надано суду доказів на спростування вартості використаних будівельних матеріалів на поліпшення садиби.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на відшкодування затрат, понесених при здійсненні поліпшень вищезазначеної садиби.

При визначенні остаточної суми затрат ОСОБА_1, суд враховує, що в період проведення робіт з поліпшення садиби з грудня 2004 року по грудень 2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, а тому на підставі ст. 70, 74 СК України кошти, витрачені на будівництво, є їх спільною сумісною власністю.

Таким чином, враховуючи рівність часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3, слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 18 831,50 грн. (37 663 грн./2) в рахунок відшкодування затрат на поліпшення садиби по АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1, 131), які у відповідності до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру - 243 грн 60 коп, а також витрати пов'язані із проведенням експертизи - 3 500 грн. 00 коп.

Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 602,80 грн. (а.с.132-133) підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 27 лютого 2014 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 (а.с.17), розрахунки вартості правової допомоги (а.с.134 зв), акт (а.с.134) та квитанції про сплату коштів в розмірі 5 602 грн 80 коп (а.с.132-133).

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

За ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2014,2015 рік» - мінімальна заробітна плата складає 1 218 грн. Оплата за годину роботи становить: 1218х40/100 = 487 грн. 20 коп. Гранична оплата праці за хвилину становить 487,20 грн/60 хв.=8,12 грн.

Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу (а.с.134 зв.) за надання консультації та вивчення документів адвокат витратив 1 год 30 хв., за складання позовної заяви - 3 год., за підготовку до участі у справі- 1 год, за складання заяви про призначення експертизи - 30 хв., складання уточненого позову - 30 хв., що загалом становить 6 год 30 хв.

Враховуючи, що юридична консультація по вказаній справі та складання позовної заяви не є складною, не потребує вивчання великої кількості документів, матеріалів, вивчання судової практики чи іншої законодавчої бази, і не містить відомостей, що представником позивача вивчалися будь-які нормативні документи, викладені в позовній заяві позиції не потребують зазначеного у вказаному розрахунку часу роботи, а тому, на думку суду, на вчинення вищезазначених процесуальних дій необхідно було затратити не більш ніж 3 год. 30 хв.

Отже, при обчисленні розміру витраченого часу адвокатом ОСОБА_2 необхідно брати до уваги: надання консультації та вивчення документів - 60 хв, складання позовної заяви - 60 хв., підготовка до участі у справі - 30 хв., складання заяви про призначення експертизи - 30 хв., складання уточненого позову - 30 хв, її участь у судових засіданнях 25.04.2014 року - 166 хв., 23.05.2014 року - 19 хв., 10.06. 2014 року - 2 хв, 03.02.2015 року - 13 хв, 23.02.2015 року - 8 хв., 02.03.2015 року - 45 хв, що загалом 253 хв, ознайомлення з матеріалами справи в суді 05.05.2014 року та 05.05.2014 року - 60 хв., а всього 523 хв.

Виходячи з вимог вищевказаного нормативного акту, розміру мінімальної заробітної плати - 1 218 грн., оплата витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 4 246,76 грн. (523х8,12)

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 213-215, 218, 292 ЦПК України, ст.ст.16, 331, 364 ЦК України, враховуючи роз'яснення Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 18 831 (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять одну) грн 50 коп грошової компенсації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн 60 коп судового збору, 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн 00 коп витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 4 246 (чотири тисячі двісті сорок шість) грн 76 коп витрат на правову допомогу .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Маслюк