У х в а л а

2 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І., Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради, третя особа - ОСОБА_4, про скасування наказів про оголошення доган та звільнення з посади, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради, у якому просив скасувати накази відповідача від 12 вересня 2013 року № 59-к «Про оголошення догани ОСОБА_3», від 16 вересня 2013 року № 60-к «Про оголошення догани ОСОБА_3», від 04 жовтня 2013 року № 65-к «Про звільнення з посади директора НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршин ОСОБА_3», поновити його на посаді директора НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, - п. 1 ч. 1 ст. 41, ч. 1, ч. 2 ст. 149 КЗпП України.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2014 року вбачається, що суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, погодився із їх висновками про те, що бездіяльність у вигляді несвоєчасної організації огляду і ремонту інженерно-технічних комунікацій опалення НВК "Середня загальноосвітня школа - ліцей" для приведення їх у відповідність з діючими санітарно-технічними вимогами, яка призвела до неготовності внутрішньої системи централізованого опалення школи до опалювального періоду 2013/2014 року та його зриву, є одноразовим грубим порушення трудових обов'язків директором школи, при його звільненні роботодавцем дотримано передбачений ст. 149 КЗпП України порядок застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2013 року, 13 лютого 2013 року та від 20 серпня 2014 року.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2013 року вбачається, що скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що в розпорядженні про звільнення не зазначено за яке саме одноразове грубе порушення позивача звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, тому передбачені цією статтею підстави для його звільнення відсутні.

Із цієї ухвали не вбачається, що у вказаній справі встановлені судами фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, у порівнянні із справою в якій постановлена ухвала про перегляд якої подано заяву є тотожними, а, відповідно, що правовідносини, які виникли між сторонами, які брали участь у розгляді справ, подібні і мало місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Посилання заявника на неправильність встановлення фактичних обставин і помилковість висновків викладених в ухвалі, яку він просить переглянути, не може бути підставою для допуску справи до провадження.

Як на підставу перегляду заявник посилається і на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2013 року та від 20 серпня 2014 року, якими судові рішення скасовано, а справи направлено на новий розгляд.

Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення і направляючи справи на новий розгляд, виходив із того, що суди вирішуючи спір не встановили всіх фактичних обставин справи, не перевірили всіх доводів і фактів, що їх підтверджують або спростовують, не визначилися з тим, чи дають вчинені працівниками дії підстави для притягнення їх до дисциплінарної відповідальності у першому випадку у вигляді звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а в другому - оголошення догани та дотримання порядку притягнення до відповідальності.

Оскільки підставами скасування судових рішень було порушення норм процесуального права щодо встановлення фактичних обставин, то таке не свідчить про їх тотожність із встановленими судом фактичними обставинами у справі, в якій постановлена ухвала, про перегляд якої подано заяву.

З огляду на те, що наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно вимог статті 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, то у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради, третя особа - ОСОБА_4, про скасування наказів про оголошення доган та звільнення з посади, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Н.А. Горелкіна Т.Л. Ізмайлова М.І. Наумчук Т.О. Писана