Ухвала

02 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І., Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа - державний нотаріус Другої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа - державний нотаріус Другої житомирської державної нотаріальної контори Брох А.А., про визнання недійсним заповіту від 27 грудня 2011 року, складеного ОСОБА_8 та посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5 Зазначила, що відповідно до заповіту від 03 вересня 2003 року складеного ОСОБА_8, посвідченого державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 була єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_8 Однак, після смерті ОСОБА_8 з'ясувалося, що 27 грудня 2011 року остання склала новий заповіт, яким скасувала попередній заповіт і заповіла ОСОБА_4 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. Позивач вважає, що даний заповіт був укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спадкодавець на момент його складання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 березня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 27 грудня 2011 року, вчинений ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 992.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Окремою ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 березня 2014 року доведено до відома прокурора м. Житомира для вжиття відповідних заходів реагування.

Повідомлено Головне управління юстиції у Житомирській області для здійснення необхідної перевірки діяльності приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та прийняття необхідних мір реагування.

Ухвалою апеляційного Житомирської області від 14 жовтня 2014 року, апеляційні скарги приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилено, окрему ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 14 жовтня 2014 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 березня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції при розгляді аналогічних справ ч. 1 ст. 225 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2012 року, від 19 березня 2014 року, від 30 січня 2012 року, постанову Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про практику застосування статей 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, колегія суддів не знаходить підстав для допуску цивільної справи за позовом ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, до провадження Верховного Суду України, оскільки з наданих заявником копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 серпня 2012 року, від 19 березня 2014 року вбачається, що наведені заявником підстави стосуються інших фактичних обставин справи, ніж ті, що були предметом розгляду у даній справі, а тому підстави для перегляду рішення суду касаційної інстанції від 10 листопада 2014 року в порядку, встановленому главою 3 розділу 5 ЦПК України відсутні.

Крім того, необхідно зазначити, що надані заявником, як приклад, постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, ухвалена Верховним Судом України в порядку глави 3 ЦПК України, тобто не як судом касаційної інстанції, а тому на неї не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа - державний нотаріус Другої житомирської державної нотаріальної контори Брох Алла Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним, за заявою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.О. Кузнєцов

Судді: Н.А. Горелкіна

Т.Л. Ізмайлова

М.І. Наумчук

Т.О. Писана