Справа № 441/1642/14 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/877/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3

представника відповідача - Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсними окремих пунктів договору,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача, визнання недійсними окремих пунктів договору, скасування незаконно нарахованої заборгованості та просив ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним положення п. 6.1 кредитного договору № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р. укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2 та визнати, що строк дії зазначеного договору до 29 січня 2010 року;

- визнати недійсним положення п. 5.1 кредитного договору № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р. укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2 та вважати незаконно нарахованими та такими, що не підлягають виконанню - 89 537 грн. 53 коп. нарахованої пені;

- визнати таким, що не підлягає виконанню 39 238 грн. 27 коп. нарахованої комісії за користування кредитом по кредитному договору № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р. укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2, як такої, що нарахована незаконно;

- визнати таким, що не підлягає виконанню 4408 грн. 14 коп. нарахованих після 29 січня 2010 року відсотків за користування кредитом по кредитному договору № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р. укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2, як таких, що нараховані незаконно.

Позовні вимоги мотивував тим, що 29.01.2007р. між ним та відповідачем укладений кредитний договір за яким Банк надав йому споживчий кредит в сумі 15 000 грн. Договір укладався на строк до 29.01.2010р. Оскільки ним було порушено умови договору ПАТ КБ "Приватбанк" у 2008р. звернувся до суду про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору в т.ч. про дострокове стягнення всієї суми кредиту та відсотків. Згідно судового наказу Городоцького районного суду Львівської обл. від 17.07.2008р. з нього стягнуто 14236 грн. Вказану суму ним погашено повністю в т.ч. судові витрати та виконавчий збір. При цьому працівниками відповідача йому було повідомлено, що його кредит повністю погашений. В квітні 2014р. ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся суду із позовом про стягнення із нього 118 947 грн. 88 коп. заборгованості за вищевказаним кредитним договором, з яких 39 238 грн. заборгованості по комісії, 4408 грн. 14 коп. заборгованості за процентами та 89 537 грн. 53 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Ухвалою суду від 18.06.2014р. позов ПАТ КБ "ПриватБанк" залишено без розгляду через неявку представника Банку. Між тим, йому і надалі продовжують приходити повідомлення про заборгованість, сума такої зростає. Вважає, що Банк при укладенні договору порушив його права як споживача, оскільки встановлення відповідачем безстроковості кредитного договору є незаконним. Також вважає незаконними нарахування на споживчий кредит пені в розмірі 89 537 грн. 53 коп., комісії в розмірі 39 238 грн. 27 коп., оскільки така взагалі не передбачена кредитним договором та 4408 грн. 14 коп. відсотків. У зв'язку із вищевикладеними просив вказані нарахування визнати такими, що нараховані незаконно та такими що не підлягають виконанню.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року позов задоволено частково:

- визнано недійсним положення п.6.1 кредитного договору № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р. укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2 та визнати, що строк дії зазначеного договору до 29 січня 2010р.;

- визнано недійсними положення п.5.1 кредитного договору від 29.01.2007р. укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2 та вважати незаконно нарахованими та такими, що не підлягають виконанню - 89 537 грн. 53 коп. нарахованої пені.

- Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині позову позивачу відмовлено.

Рішення суду оскаржили сторони.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про визнання таким, що не підлягає виконанню 39 238 грн. 27 коп. нарахованої комісії за користування кредитом по вказаному кредитному договору, як такої що нарахована незаконно. Зазначає, що суд взявши до уваги покликання представника відповідача про те, що вказана комісія є нарахована помилково, незаконно відмовив у її скасуванні. Просить ухвалити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судовим наказом Городоцького районного суду Львівської області від 17.07.2008р. із ОСОБА_2 на корить ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору в розмірі 14 236,06 грн., судовий наказ не скасовано, ним встановлено правомірність всіх пунктів кредитного договору, а тому вказані обставини не підлягали доказуванню при розгляді даної справи. Також вказує, що ним було заявлено про застосування строку позовної давності, однак суд залишив без уваги вказану заяву. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню: рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 січня 2007р. між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитно-заставний договір № LVGWSE00000111 за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику строковий кредит шляхом надання готівки через касу на строк з 29.01.2007р. по 29.01.2010р. включно в розмірі 15 000 грн. для облаштування господарства зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,00 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплати винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати в розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.4.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Згідно п.6.1 кредитного договору даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.1.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Задовольняючи позовні вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним п.6.1 договору, суд виходив з того, що вказана у цьому пункті умова, що даний договір діє до повного погашення суми грошових зобов'язань Позичальника за цим договором суперечить положенням ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України та порушує права споживача.

Між тим суд не врахував, що у п. 1.1. договору чітко визначено строк його дії з 29.01.2007р. по 29.01.2010р., що визнається самим позивачем у позовній заяві, а інше речення п. 6.1 дублює положення ч.1 ст. 599 ЦК України про те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З врахуванням наведеного колегія суддів не вбачає правових підстав для визнання п.6.1 договору недійсним.

Відповідно до п. 5.1. договору при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 3.2.2, 3.2.3 даного договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Ухвалюючи рішення про визнання вказаного пункту договору недійсним, суд виходив з того, що передбачені цим пунктом умови щодо стягнення з позичальника пені у випадку невиконання зобов'язання суперечать чинному законодавству, зокрема Закону України від 22.11.1996р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки позивач отримав кредит як фізична особа, тому цей пункт порушує права позичальника ОСОБА_2

Між тим суд не врахував, що положення п.5.1 договору щодо сплати пені ґрунтуються на положеннях статей 549-552, 611 ЦК України, які передбачають наслідки порушення зобов'язання та обов'язок боржника сплатити пеню у разі порушення ним зобов'язання.

Позивач не вказував конкретно у позовній заяві, а суд в рішенні, в чому саме положення пункту 5.1 порушують права споживача.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Своїм підписом у кредитному договорі позивач підтвердив свою згоду з усіма умовами договору та сплатив суму заборгованості на підставі судового наказу Городоцького районного суду Львівської області від 17 липня 2008р., справа № 2н-83/2008, яка була розрахована банком станом на 18.06.2008р. в розмірі 14 236,06 грн. та складалась із заборгованості за кредитом - 11 733,14 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2209,74 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 225,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором.

Факт сплати суми в повному розмірі по судовому наказу визнається позивачем.

При укладенні кредитного договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, які були обумовлені згодою сторін і прийняті ними як обов'язкові умови договору.

На момент укладання вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його волі на отримання кредитних коштів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що правових підстав визнавати зазначені пункти кредитного договору недійними немає, оскільки були дотримані усі вимоги статей 638, 639 ЦК України і права позивача як споживача не порушені.

Колегія суддів вважає, що суд правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визнання таким, що не підлягають виконанню сума 39 238, 27 грн. нарахованої комісії та сума 4408,14 грн. нарахованих відсотків по вказаному договору, оскільки вказані суми були пред'явлені банком до стягнення по позовній заяві банку від 11.04.2014р., поданої до Городоцького районного суду Львівської області, який ухвалою від 18 червня 2014 року у справі № 2/441/376/2014 залишив позов без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України і ця ухвала набрала законної сили.

На час пред'явлення ОСОБА_2 позову у даній справі та на час ухвалення судом рішення від 14 листопада 2014 року спір між банком та ОСОБА_2 про стягнення вказаних сум комісії та відсотків за договором був взагалі відсутній. Попередній позов залишено без розгляду. Таким чином у цій частині позовних вимог позивачем обрано невірний спосіб захисту. Доказів порушення його прав цій частині судом не встановлено.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсними окремих пунктів договору - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк