Справа № 761/7245/15-ц
Провадження №2/761/4139/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 12 березня 2015 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 листопада 2014 року, приблизно о 12:45 год., за участю її автомобіля марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_3, який рухався по вулиці Терещенківській, у місті Києві на зелений сигнал світлофора, та за участі автомобіля Відповідача марки «ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який здійснив виїзд на вказане перехрестя з боку бульвару Шевченка на червоний сигнал світлофора, їй, як власнику автомобіля було завдано матеріальної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., яку просить стягнути із Відповідача. Крім того, вказує, що діями Відповідача їй було заподіяно травми, внаслідок чого вона втратила працездатність майже на два тижні, у зв'язку з чим проходила стаціонарне та поліклінічне лікування. Зауважує, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди, тривале лікування після дорожньо-транспортної пригоди, через розлад здоров'я, заподіяли також їй моральну шкоду, розмір якої вона визначила у 10 000 грн., яку також просила стягнути із Відповідача на її користь.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що судовим рішенням вини Відповідача у заподіянні шкоди Позивачеві не встановлено. Вважає, що Позивачем не надано беззаперечних доказів визнання його дій, як учасника дорожнього руху, неправомірними. При цьому зауважив, що наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 листопада 2014 року на перехресті бульвару Т. Шевченка та вул. Терещенківської у м. Києві, є пошкодження обох транспортних засобів і, що при цьому вина кожного із учасників даної пригоди не встановлена. Також вважає, що будь-яких беззаперечних доказів існування причинного зв'язку між його діями та настанням наслідків при зіткненні двох автомобілів, Позивачем не надано, оскільки за даним фактом судово-автотехнічна експертиза не проведена. При цьому також зауважив, що адміністративний протокол за фактом вказаної пригоди було складено саме відносно Позивача і, що на його думку, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом не надано належної оцінки таким матеріалам справи, як схемі дорожньо-транспортної пригоди, протоколу огляду та схемі розташування технічних засобів регулювання. Крім того, також вважає безпідставними позовні вимоги в частині щодо відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім того, за умовами пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В частині 1 та 3 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, 16.11.2014, приблизно о 12 год. 45 хв., керуючи автомобілем марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_3, Позивач здійснила проїзд перехрестя вул. Терещенківської та бульвару Т. Шевченка на зелений сигнал світлофора, при цьому відбулося зіткнення автомобіля під її керуванням із автомобілем марки «Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував Відповідач, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Невинуватість Позивача вбачається із постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року у справі № 761/378/15-п, згідно якої справу про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказане судове рішення є чинним, Відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось ані по суті, ані щодо обставин, викладених у ньому.

Як вбачається із показань свідка ОСОБА_4, допитаного судом у вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, останній був очевидцем події ДТП, перебуваючи у своїй машині, яка стояла на тротуарі безпосередньо на перехресті бул. Т. Шевченка та вул. Терещенківської. Побачивши зіткнення, та маючи певний досвід потрапляння у дорожньо-транспортні пригоди, свідок в першу чергу звернув увагу на роботу світлофорних об'єктів, у зв'язку з цим він категорично стверджував, що водієві автомобіля марки «БМВ» горіло зелене світло, яке дозволяло виїзд на бул. Т. Шевченка. Дану обставину свідок підтвердив тим, що зафіксував для себе, що червоний сигнал світлофору, який забороняє пішоходам перехід вул. Терещенківської вздовж бул. Т. Шевченка, мав цифровий покажчик «23-24 сек», тобто рух транспортних засобів по вул. Терещенківській був дозволений, тому будучі обуреним неправильними діями водія автомобіля марки «Деу», свідок зробив йому зауваження. Також просив прийняти до уваги, що у крайній правій смузі у попутному з автомобілем марки «Деу» напрямку на забороняючий сигнал світлофору зупинився та перебував у нерухомому стані інший автомобіль.

Крім того, допитані судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що зіткнення відбулося в момент, коли вони, дочекавшись для себе зеленого світла, почали переходити бул. Т. Шевченка з центральної алеї до парку ім. Тараса Шевченка.

З огляду на наведені докази суд приходить до висновку, що під час проїзду Позивачем перехрестя вул. Терещенківської та бул. Т. Шевченка на зелений сигнал світлофора для автомобіля Відповідача горів червоний сигнал світлофора.

Доказів зворотного стороною Відповідача суду не надано.

Відповідно до статті ч.1, ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 04.03.2015 року № 10403/1, складеного ТОВ "ЕАК "Довіра", вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, становить 163 997,95 грн. (а.с. 39).

Втім, Позивачем заявлено вимогу до Відповідача лише у розмірі 100 000,00 грн., тобто часткове відшкодування заподіяної шкоди, яку суд вважає обґрунтованою, а вину Відповідача у заподіянні шкоди - доведеною, у зв'язку з чим із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню матеріальна шкоду у розмірі 100 000 грн. у судовому порядку. При цьому суд не приймає до уваги твердження Відповідача в частині щодо того, що у справі не проведено відповідну судову експертизу, у зв'язку з чим вважає його вину недоведеною, оскільки обов'язок відсутності вини у даному випадку, в силу положень частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, лежить саме на Відповідачу, який не скористався своїм правом та перед судом клопотання про проведення відповідної судової експертизи не заявляв, не зважаючи на ту обставину, що у судовому засіданні представнику Відповідача вказані обставини судом були роз'яснені.

Крім того, Позивач також просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позов в цій частині також підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом частини першої, пунктів першого, другого та третього частини другої та частини четвертої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За змістом частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує, що діями Відповідача Позивачеві було заподіяно фізичні травми, внаслідок чого вона втратила працездатність майже на два тижні, у зв'язку з чим проходила стаціонарне та поліклінічне лікування. Зокрема, необхідність такого лікування підтверджується випискою з історії хвороби Клінічної лікарні "Феофанія" (а.с. 34). Крім того, внаслідок заподіяних травм, Позивач змушена була носити комірець Шанца. Крім того, судом також приймається до уваги, що Позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, перенесла душевні страждання у зв'язку із винними діями Відповідача, які призвели до пошкодження належного їй транспортного засобу. Тому, зважаючи на характер та обсяги душевних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках Позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд погоджується із визначеним Позивачем розміром відшкодування моральної шкоди, а саме 10 000 грн., які також підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача у судовому порядку.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 1 000 грн. та стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

А всього із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню у судовому порядку сума у розмірі 111 000 грн.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти у розмірі 111 000 (сто одинадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :