Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Саландяк О.Я.,

при секретарі Кащенко Г.Р.,

за участю

позивачки ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, мотивуючи позов тим, що між нею та відповідачем було укладено договір надання послуг щодо ремонту в будинку, які були нею оплачені, однак роботи не виконані. 13.06.2014 року відповідач написав розписку, у якій зобов»язався повернути отримані кошти, таким чином відбулась заміна боргу за договором позиковим зобов»язанням. Тому, збільшивши позовні вимоги (а.с.47) просить стягнути із відповідача 66599,34 грн. боргу, куди входить сума коштів, отримана як в гривнях 15000 грн., так і в еквіваленті доларової частини позики, що складала 2000 доларів США.

Позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Додатково та на запитання пояснила, що в належному їй будинку, по АДРЕСА_1 найманий працівник здійснював ремонт, однак він працював повільно, тому її дочка ОСОБА_4 знайшла ОСОБА_3, який приїхав в кінці листопада 2013 року, зробив заміри та повідомив, що буде робити ремонт на підставі усної домовленості. Спочатку ключі від будинку були в сусідів та ремонт робився дуже повільно. Дочка позивачки в березні 2014 року дала відповідачу кошти в сумі 5935 грн. та 1500 грн. за роботу і на матеріали. Будинок приблизно 1970-х років побудови. Спочатку домовленість була щодо ремонту двох кімнат: спальні і прохідної кімнати, які відповідач належним чином не закінчив. В кімнатах були неякісно зроблені стіни та арка, неправильно покладений ламінат, забруднені та порвані шпалери, не було багетів, не було зроблено опалення та каналізацію. Однак надалі позивачка вирішила користуватись послугами відповідача та він мав продовжити ремонт в коридорі та кухні. ОСОБА_3 неодноразово звертався до позивачки за коштами на будівельні матеріали. Крім того позивачка сама купувала частину будівельних матеріалів, придбала ламінат. Зокрема вона протягом березня-квітня 2014 року передала йому для виконання ремонту і на матеріали та за роботу суми 6000 грн., 5000 грн., 2000грн., а також для того аби відповідач обміняв та наступного дня повернув позивачці 2000 доларів США для копання криниці та купівлі меблів для спальні, оскільки сказав, що знає де можна придбати меблі дешевше. Однак роботи виконав неякісно, а до виконання робіт в коридорі та кухні не приступив, гроші, у сумі 2000 доларів США не повернув, надалі сказав, що придбав машину та буде повертати частинами. Коли із Росії, де вона постійно перебуває приїхала дочка позивачки, то вона почала звертатись до відповідача із вимогою або продовжити ремонт, або повернути отримані гроші. Відповідач не брав телефонної слухавки, уникав зустрічей. 13.06.2014 року відповідач вдома у позивачки написав розписку у якій вказав, які кошти він отримав та зобов»язався їх повенути того ж дня. Однак коштів не повернув до цього часу, обманював, що мав брати кредит. Зараз позивачка вже уклала угоду із іншою особою - ОСОБА_5, який переробив майже всі роботи, що були неякісно зроблені відповідачем та закінчує ремонт надалі. Дійсно відповідачем за 6300 грн. із отриманих грошей були придбані металопластикові вікна, які на даний час встановлені в будинку. Заперечила, що відповідач зробив будь-які роботи із опалення, крім того у неї пропали ряд речей, вважає, що з вини відповідача, однак з даного приводу до правоохоронних органів не зверталась. Щодо передачі ОСОБА_3 автомобіля для погашення боргу, позивачці нічого не відомо, їй він автомобіль не передавав.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити, суду пояснив, що 19.11.2013 року по телефону домовився із ОСОБА_4, що є донькою позивачки про ремонт в будинку її матері - ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. Він прийшов в будинок та спочатку домовився із позивачкою та її дочкою щодо ремонту лише однієї кімнати - спальні, однак надалі він мав робити ремонт також в прихожій, а далі і в кухні та санвузлі. Відовідач повідомив, що він закінчує об»єкт та повноцінно зможе приступити до ремонту через 1-2 тижні. До нового року його робочі вже працювали в будинку позивачки. Він дійсно отримав від позивачки на всі ремонтні роботи суми 6000 грн., 7000 грн. та 2000 доларів США, що вірно та точно відображено у розписці. Коштів у сумі 5935 та 1500 грн. до цього не отримував. Однак не заперечив, що позивачка та її дочка видавали йому невеликі суми для покупки дрібних деталей та інші потреби. Із отриманих коштів він витратив на ремонт 6300 грн. - на придбання метало пластикових вікон, 3500 грн. - на ремонт опалення, а саме розводку каналізації, переробку газового обладнання, що є роботами пов»язаними із опаленням, 2200 на аванс за роботу. Щодо 2000доларів США, то вказав, що ці гроші він обміняв на гривні саме 02.04.2014 року на ринку на суму, яка вказана у розписці від 13.06.2014 року - 24800 грн., для того, аби повернути позивачці для придбання нею меблів для спальні. Щодо копання криниці, на це коштів позивачка відповідачу не давала. Однак решту коштів не повернув через певні обставини, а саме він хотів заробити грошей, і вклав їх в іншу справу, однак очікуваного доходу не отримав. Тоді він, дійсно було таке, що не брав телефонну слухавку, уникав зустрічей із позивачкою та її донькою. Визнав, що не всі роботи у будинку позивачки були закінчені та були зроблені неякісно із його вини. Зокрема в кімнаті не було розеток та вимикачів, плінтусів, була неякісно зроблена арка, були забруднені шпалери, тому він зняв один рулон із стіни, та ці роботи він зобов"язався доробити. Однак відповідач придбав металопластикові вікна, які потім були встановлені за загальну суму 6300 грн., зробив каналізацію, переробив газове обладнання, в кухні зашив гіпсокартоном стіну, в коридорі залив стяжку, демонтував двері, заложив два дверних отвори, зробив дві ніші та інші роботи. За дві зроблені кімнати він повністю отримав кошти. Протягом березня-травня 2014 року позивачка та її дочка постійно із ним зв»язувались з приводу ремонту. Тому 13.06.2014 року він під чіткими вказівками позивачки та її дочки в них вдома, в присутності невідомого чоловіка під тиском написав розписку, яка надана до суду. Зміст даної розписки, яка написана до передачі автомобіля, повністю відповідає дійсним обставинам, написана ним власноручно. З приводу неправомірних дій відносно нього, відповідач до правоохоронних органів не звертався. Після написання розписки він шукав гроші, аби повернути їх позивачці, що йому не вдалось. Тоді він домовився із дочкою позивачки ОСОБА_4 про передачу їй для реалізації належного йому з 2008 року автомобіля ВАЗ 21063, 1990 року випуску, днз НОМЕР_1 вишневого кольору, що зареєстрований за його далеким родичем ОСОБА_6 в м.Львів, однак розписки він не взяв, оскільки автомобіль був оцінений незнайомими відповідачу чоловіками, з якими приїхала ОСОБА_4 в суму 1700 доларів США та після реалізації залишок боргу мав бути йому повернутий. Однак надалі позивачка та її дочка даний факт заперечують, а звернулись із позовом до суду. Він отримував письмову вимогу від позивачки про повернення коштів, однак грошей не повернув, бо вважає, що більше заборгованості за ним немає. Коли він здійснював роботи з ремонту, позивачка та її дочка до нього жодних претензій не висловлювали, однак сама позивачка в засіданні вказала, що частину робіт ним було виконано. Щодо розписки, то він вказав про повернення всієї суми боргу тому, що на той час позивачку вже не влаштовували виконані ним роботи. Відповідач ОСОБА_3 вказав, що свідок ОСОБА_7 дійсно приїздив до нього 13.07.2014 року, коли в його сина був День народження із ОСОБА_4, онак він свідку не погрожував. Самому відповідачу ніхто не погрожував.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він в липні 2014 року на прохання ОСОБА_4 на власному автомобілі під»їхав додому до ОСОБА_3 та з»ясовував із ним питання щодо ремонту у будинку ОСОБА_1 Тоді ОСОБА_3 повідомив що він або закінчить ремонт, або поверне гроші, оскільки на даний час він придбав автомобіль і гроші повернути не може. В цей день ОСОБА_3 погрожував свідку, однак він до правоохоронних органів не звернувся. Оскільки ОСОБА_3 зі слів ОСОБА_4 грошей у сумі дві тисячі доларів не повернув, ремонту не закінчив, то вона та позивачка звернулась до свідка із проханням продовжити ремонт у будинку. Будинок, у якому свідок в якості бригадира займається ремонтом знаходиться по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 та не є новобудовою. Свідок має досвід виконання ремонтних робіт, а тому організував бригаду робітників, які на даний час здійснюють ремонт в будинку позивачки. Коли свідок прийшов оглянути будинок, то виявив, що у двох кімнатах: коридорі та залі було здійснено ремонт, стояли пластикові вікна. Також було зроблено каналізацію в ванній та туалеті, однак ремонт було здійснено на думку свідка вкрай неякісно. Так в кімнатах було неякісно ошпакльовано стіни, неякісно поклеєно шпалери, які були порвані та брудні. Ламінат був постелений неякісно, через неякісно зроблену підлогу. Його бригада зняла ламінат, переробила всі відкоси, доробила стелю, зокрема і в тих кімнатах, де її робив ОСОБА_3 Також було дороблено шпаклювання, переклеєно шпалери та наново поклеєно багети.Також свідок, не переконавшись у якості зробленої ОСОБА_3 каналізації встановив у санвузлі плитку, яку зараз необхідно знімати, оскільки каналізація пошкоджена, як свідок вважає з вини відповідача. Ламінат, який знято може бути використаний повторно. Також двері, які встановлено ОСОБА_3, встановлені неправильно, мають подряпини. Із матеріалів, що залишились ОСОБА_3, свіком використано приблизно 20%, решту було зіпсовано. Щодо опалення, то в будинку є парове опалення, яке мало бути поремонтоване, однак нічого не робилось, нових деталей опалення, фарбування ОСОБА_3 не встановив. На даний час майже всі роботи, що зроблені ОСОБА_3 перероблені або перебувають в процесі переробки. Про передачу ОСОБА_3 автомобіля в рахунок погашення боргу, свідку нічого не відомо.

Судом ухвалено закінчити розгляд справи у відсутність свідка ОСОБА_4, про яку для підтвердження факту передачі та усної домовленості щодо реалізації автомобіля просив допитати відповідач ОСОБА_3, так як відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно змісту абзацу другого

частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися

свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину

або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а

також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, оглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності суд прийшов до висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було досягнуто усної домовленості щодо проведення ремонтних робіт будинку позивачки в АДРЕСА_1.

Дана обставина визнається сторонами у справі і в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Даний будинок належить позивачці на праві приватної власності, що зареєстроване у встановленому законом порядку на час її виникнення (а.с.18-20)

Н

а виконання зобов'язання ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 суми 6000 грн., 7000 грн., та 2000 доларів США на проведення відповідних робіт, отлати робіт, купівлі будівельних матеріалів та меблів.

Проте обумовлена частина робіт не була виконана ОСОБА_3, а інша виконана неналежним чином, з вини останнього, на підтвердження чого відповідачем 13.06.2014 року власноручно була написана розписка, в якій останній вказав, які роботи ним зроблені та які суми використані, зобов'язувався повернути отриману суму коштів в найкоротший строк та доробити роботи у двох кімнатах (а.с. 16-17). В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 визнав, що вказану розписку він писав позивачці ОСОБА_1 та вона повністю відповідає дійсності. Доказів зворотнього позивачем не доведено. Суд не приймає до уваги наданий позивачем перелік будівельних матеріалів (а.с.35) із зазначенням сум 1500 та сум 5935, оскільки даний перелік відповідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України не може свідчити про факт передачі будь-кому вказаних сум.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов"язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 604 ЦК Україи зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Відповідно до ч. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Спірні правовідносини виникли з грошового зобов'язання щодо повернення наданих ОСОБА_1 коштів, яке визнав відповідач у розписці від 13.06.2014 року. Оскільки строк виконання зобов»язання не встановлений, то позивачем було направлено вимогу від 28.11.2014 про повернення коштів, яка отримана відповідачем 01.12.2014 року (а.с.9-10)

Однак в строк встановлений законом ОСОБА_3 кошти не повернув. Правовідносини щодо виконання первісного зобов»язання припинені.

При цьому відповідачем не надано належних та допустимих доказів про те, що розписку було написано ним під впливом фізичного та психологічного тиску з боку позивача чи інших осіб, жодними доказами не довів наявність у нього автомобіля та передачу його в рахунок погашення боргу.

Будь яких письмових доказів, окрім розписки від 13.06.2014 року щодо сум отриманих коштів та витрат ні позивачем, ні відповідачем суду не надано. Будь-якої процесуальної можливості достовірно встановити вказані відомості не існує, оскільки сторони в цій частині дають суперечливі покази, можливість проведення судової будівельно-технічної експертизи втрачено, так як сторонами визнано, що ремонтні роботи, які здійснено відповідачем на даний час перероблені повністю та перебувать в поцесі переробки іншою особою та такого клопотання суду не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 не виконав грошове зобов'язання згідно розписки від 13.06.2014 року щодо повернення грошових коштів, а тому право позивача підлягає захисту шляхом стягнення вказаної суми з боржника.

Однак із розписки, на яку посилаються сторони, їх пояснень та пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається часткове виконання відповідачем зобов»язання з ремонту на суму 6300 грн. щодо встановлення вікон в будинку та на суму 3500 грн. щодо проведення каналізації, а тому повернення вказаних сум у разі доведення неналежної якості вказаних робіт підлягає захисту не у спосіб обраний позивачем відповідно до норм ст. 16 ЦК України. Тому суд вважає, що сума 9800 грн. як повернення коштів за неякісно виконані роботи не підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, а позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Також позивачкою обраховано суму позики в доларах США виходячи із курсу вказаної іноземної валюти на час збільшення позовних вимог (а.с. 47-48). Суд же при винесенні рішення вважає за необхідне обрахувати вказану суму виходячи із положень ч.2. ст. 533 ЦК України, обраховуючи її станом на день винесення рішення суду, відповідно до курсу валюти позики станом на 02.03.2015 року (а.с.58) - 2685,8114 за 100 доларів США.

Таким чином із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума 56916 (п»ятдесят шість тисяч дев»ятсот шістнадцять) грн. 20 коп., виходячи із наступного розрахунку: 2000 доларів США*26,858114 грн. + 6000 грн. + 7000 грн. позичених коштів - 9800 грн. за виконані роботи.

Сума отриманого відповідачем авансу за виконання робіт у сумі 2200 грн. так само підлягають поверненню позивачці в силу вимог ст.ст. 570-571 ЦК України, оскільки відповідачем визнано власну вину у порушенні зобов»язання щодо проведення ремонтних робіт.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1,46) пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 207 ч.1, 509, 525, 526, 530 ч.2, , 533 ч.ч.1, 2, 545, 570, 571, 599, 604 ч.2 , 612, 1046, 1047, 1053 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57-59, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,

суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 56916 (п»ятдесят шість тисяч дев»ятсот шістнадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 569 (п»ятсот шістдесят дев»ять) грн. 16 коп.

В задоволенні решти позову - відмовити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2015року

Суддя: /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар