Провадження № 2/161/3383/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 17.09.2014 року звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат .

Свій позов мотивує тим, що 11 серпня 2000 року між нею та відповідачем по справі зареєстровано шлюб, від якого 05.10.2000 року народилась донька ОСОБА_5. За час спільного проживання із відповідачем постійно виникали непорозуміння, відповідач не виявляв належної уваги до дитини, не цікавився інтересами сім'ї, матеріально не забезпечував її з дитиною. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2010 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.06.2011року вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі, в розмірі 600,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2011 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Рішення суду відповідачем не виконується. Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 6 198,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 01.09.2014 року. Заборгованість по аліментах на утримання доньки виникла з вини відповідача, якому було відомо про щомісячний розмір аліментів, який підлягає до стягнення з нього, згідно з рішенням суду, проте аліменти не сплачував. Зважаючи на те, що він є працездатною особою, і свідомо ухилявся від сплати аліментів, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить частково нарахувати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, починаючи з січня 2013 року. Відповідно до її розрахунку розмір неустойки (пені) становить 3 642,00 грн. Крім того, нею понесені додаткові витрати на дитину, викликані розвитком її здібностей, оздоровленням та лікуванням, на загальну суму 70 514,54 грн. Відповідач також повинен брати участь у вищевказаних додаткових витратах на утримання дитини, сплачуючи половину їх вартості, що становить 35 257,27 грн. На даний час останнім сплачено 3000 грн. за брекет систему. Інші додаткові витрати на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не оплачує. Таким чином, з врахуванням сплачених 3000,00 грн. відповідач повинен компенсувати затрачені нею кошти в сумі 32 257,27 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просила суд стягнути з відповідача в її користь 3 642,00 грн. неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів та додаткові витрати на дитину в сумі 32 257,27 грн. Судові витрати просила стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав.

Відповідач та його представник в суді проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2000 року. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, 05.10.200 року народження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.04.2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Судом встановлено, що дитина після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивача ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини, однак в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Після звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.06.2011р. позов було задоволено, та постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 20.01.2011р. і до досягнення останньою повноліття.

Як вбачається з довідки-розрахунку Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, заборгованість ОСОБА_2 за аліментами станом на 01.09.14 р. становить 6198,00 грн. (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що дана заборгованість утворилась з вини відповідача, який, зі слів позивача, спроможний сплачувати аліменти, проте свідомо ухиляється від їх сплати та не дбає про дитину.

Як роз'яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з наданого позивачем і перевіреного в суді розрахунку позивача, сума неустойки (пені) за період з січня 2013 року по серпень 2014 року становить 3 642 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за січень 2013 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за лютий 2013 року) х 1% х 28 = 168 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за березень 2013 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за квітень 2013 року) х 1% х 30 = 180 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за травень 2013 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за червень 2013 року) х 1% х 30 = 180 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за липень 2013 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за серпень 2013 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за вересень 2013 року) х 1% х 30 = 180 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за жовтень 2013 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за листопад 2013 року) х 1% х 30 = 180 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за грудень 2013 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за січень 2014 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за лютий 2014 року) х 1% х 28 = 168 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за березень 2014 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за квітень 2014 року) х 1% х 30 = 180 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за травень 2014 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за червень 2014 року) х 1% х 30 = 180 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за липень 2014 року) х 1% х 31 = 186 грн.

- 600 грн. (сума заборгованості по аліментах за серпень 2014 року) х 1% х 30 = 180 грн.

Доказів відсутності прострочення сплати аліментів за період із січня 2013 року по серпень 2014 року відповідачем не надано.

Суд критично відноситься, до твердження відповідача про те, що станом на момент розгляду справи в суді сума заборгованості по аліментах за період з січня 2013 року по серпень 2014 року сплачена, а тому вимога про стягнення неустойки (пені) є безпідставною та необґрунтованою, оскільки за змістом статті 196 СК України неустойка (пеня) нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Так як відповідачем було прострочено сплату аліментів в період нарахування пені (січень 2013 р. - серпень 2014 р.), а тому з відповідача підлягає до стягнення пеня за прострочення сплати аліментів за вказаний період в розмірі 3 642 грн. 00 коп.

Крім того, з висновку ЛКК №203 комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» вбачається, що ОСОБА_5, хворіє бронхіальною астмою (а.с.7), внаслідок чого її матір ОСОБА_4 змушена нести додаткові витрати на дитину, що викликані незадовільним станом здоров'я останньої.

З наданих позивачем копій документів, оригінали яких оглянуті судом в судовому засіданні вбачається, що позивачем понесені додаткові витрати на дитину, зокрема: на оздоровлення та лікування останньої, а саме: через захворювання дитини бронхіальною астмою позивачем придбано компресорний інгалятор вартістю 655,00 грн. (квитанція від 27.11.2011р.)., подушки на суму 774,00 грн. та матрац на суму 2425,00 грн. (квитанції від 16.12.2012 р.) Крім того, за медичними показами лікаря-стоматолога доньці сторін встановлено брекет систему вартістю 5 000,00 грн. (товарний чек від 01.11.2012р.), лікування в стоматологічному кабінеті складає 2000,00 грн. (довідка від 10.11.2013 р.) В період з 07.02.2013 року по 01.07.2014 року ОСОБА_5 займалась у балетній студії «Жизель» на базі спортивно-оздоровчого комплексу «Драйв». Відповідно до довідки від 10.09.2014 року вартість занять за період навчання становила 3 740,00 грн. Вартість оздоровлення ОСОБА_5 в санаторії «Вероніка» склала 2300,00 грн. (квитанція від 12.08.2013р.), вартість проїзду до санаторно-лікувального закладу становила 210,72 грн. згідно проїзних документів. За оздоровлення дитини в ДП «УДЦ «Молода - гвардія» ОСОБА_4 витрачено 1 791,60 грн., що підтверджується довідкою від 30.05.2014 року. За профілактичні курси масажу спини за рекомендаціями лікаря по встановленому діагнозу «скелеотична постава хребта» понесено витрат на суму 6 650,00 грн., що підтверджується довідкою від 08.09.2015 року. За період з 17.07.2015 року по 06.08.2015 року ОСОБА_5 перебувала на оздоровленні у ДП УДЦ «Молода гвардія» м. Одеса, за що позивачем сплачено 1349,93 грн. (довідка від 13.07.2015 року, квитанція від 14.07.2015 р.). За відвідування лікувальної фізкультури з вересня 2014 року, а також за курси лікувального масажу (15 сеансів) сплачено 4120,00 грн., що підтверджується довідкою від 03.09.2015 року. Згідно квитанцій від 10.09.2015 року та від 14.09.2015 року сплачено за лікування зубів 3320,00 грн. та 1220,00 грн. відповідно. Згідно фіскальних чеків від 10.02.2015 року, 19.03.2015 року, 26.03.2015 року, 06.05,2015 року, 07.05.2015 року, 10.05.2015 року, 12.05.2015 року, 12.08.2015 року, 13.08.2015 року придбано за рекомендаціями лікарів ліки на суму 1984,81 грн. За рекомендаціями лікаря гінеколога сплачено 2508,68 грн. (накладна від 26.08.2015 р., квитанції від 27.05.2015 р., 01.06.2015 р., 10.06.2015 р.) За фізичне тренування за рекомендаціями лікаря сплачено 830,00 грн. (квитанції від 07.11.2014 р., 08.12.2014 р.). За медичним висновком понесено витрати на брекет систему в розмірі 6000,00 грн. (накладна від 28.08.2015 р.).

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_4 понесено додаткові витрати на утримання дитини, згідно рекомендацій лікарів, квитанцій та довідок, що містяться в матеріалах справи на загальну суму 46 879,74 грн. (а.с. _______).

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Отже, відповідач також повинен брати участь у вищевказаних додаткових витратах на утримання дитини, сплачуючи половину їх вартості, що становить 23439,87 грн. На даний час ОСОБА_2 сплачено 3000 грн. за брекет систему. Інші додаткові витрати на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не оплачує. Таким чином, з врахуванням сплачених 3000,00 грн. відповідач повинен компенсувати затрачені позивачем кошти в сумі 20 439,87 грн. (23439,87 грн. - 3000,00 грн.).

Що стосується витрат понесених позивачем за навчальні посібники та підручники в розмірі 2962,00 грн., витрати на підручники і товари для навчання в розмірі 3502,80 грн., витрати на електронну книгу і завантаження підручників в розмірі 4210,00 грн. суд зазначає, що зазначені витрати не є додатковими витратами на утримання дитини відповідно до положень ст. 185 СК України.

Витрати за репетиторство з німецької мови в розмірі 5760,00 грн. та англійської мови в розмірі 7200,00 грн. не доведені позивачем. Згідно наданих позивачем договорів про надання індивідуальних освітніх послуг (репетиторство) від 28.08.2014 року та від 04.09.2014 року, актів виконаних робіт від 28.08.2014 року та від 21.05.2015 року не можливо встановити, що такі витрати були понесені позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача в користь позивача додаткових витрат на утримання дитини в сумі 20 439,87 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 20, 185, 196 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 3 642 грн. (три тисячі шістсот сорок дві гривні) неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 20 439,87 грн. (двадцять тисяч чотириста тридцять девять гривень 87 копійок) додаткових витрат на утримання дитини.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 487,20грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.