Справа № 349/1155/15-ц
Провадження № 2/349/420/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 грудня 2015 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Поглод О.В.

з участю секретаря Боянівської Г.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення моральної та матеріальної шкоди в сумі 9701 гривню 00 коп.

23 листопада збільшив позовні вимоги на 13 301 гривню 04 коп. вирахувавши індекс інфляції за період з часу повернення йому коштів до звернення з позовом до суду.

В позовній заяві позивач посилається на те, що 30 вересня 2014 року він з дружиною замовили в магазині «Меблі», що належить ФОП ОСОБА_2 та знаходиться на пл. Роксолани,20(б) в м. Рогатині, меблі на суму 21 600 грн. Дана сума ним була оплачена в цей же день, оскільки відповідач пообіцяв, що за умови оплати повної вартості меблів, їх ціна не буде мінятися. Термін поставки товару був визначений в усній формі 2-3 тижні. Однак, домовленості з поставки товару (меблів) відповідачем у строк не виконано. Частину замовлених меблів привезли лише на початку листопада 2014 року, ще деякі замовлені меблі привезли в грудні 2014 року. За непоставлену частину меблів(спальню «Венера Люкс» і матрац) відповідач 22 січня 2015 року повернув позивачу 6 300 грн., хоча мав би повернути, згідно товарного чеку, 6900 грн. Повернення відповідачем цих коштів зумовлено тим, що ціна цього товару в січні 2015 року зросла на 4 600,00 грн. Невиконання відповідачем свого зобовязання завдало йому великих душевних страждань. Просив стягнути з відповідача 600 грн. сплачених ним та неповернутих коштів за меблі, 3 200 грн. моральної шкоди, 4 600 грн. завданих йому збитків та 1301 грн. упущеної вигоди,інфляційні втрати в сумі 13 301 гривню 04 коп. та зобов»язати Інспекцію з захисту прав споживачів в Івано-Франківській області провести перевірку діяльності відповідача, як приватного підприємця в власника мебельного магазину.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, суду пояснив, що уклав з відповідачем договір купівлі-продажу меблів, обговорив їх кількість, вартість та термін виконання і виконав свої зобов»язання, оскільки повністю оплатив їх вартість. Відповідач своїх зобов»язань не виконав, замовлені меблі вчасно не поставив, а за замовлену спальню повернув гроші.

Вважає, що його право порушене, оскільки меблі йому в обумовлений строк не поставлені, а вартість спальні в січні 2015 року зросла на 4 600 гривень, крім того, повертаючи йому гроші, відповідач недодав 600 гривень сплачених за спальну згідно чеку. Якщо б він був поставив кошти сплачені відповідачу, як аванс, на депозитний рахунок банку, він би отримав 1 301 гривню відсотків по депозиту, а інфляція за цей період знецінила його кошти ще на суму 13 301 гривню 04 коп.

Також йому спричинено моральну шкоду яку він оцінює в 3200 гривень. Моральна шкода полягає в тому, що він хвилювався за свої кошти, змушений був ходити в магазин та виясняти, коли буде виконано його замовлення, не зміг запросити дітей на Новий рік та Різдво, оскільки старі меблі викинув, а нових йому не завезли. Відповідач вів себе зухвало, відмовився надати йому книгу скарг, образливо висловлювався в його адрес.

Просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав зовсім, суду пояснив, що він, як приватний підприємець проводить роздрібну торгівлю меблями, а не виробляє їх. Фабрика-виробник невчасно приступила до виконання замовлення , що спричинило затримку з його боку у доставці товару позивачу . Про причини затримки товару він повідомляв позивача і той не ставив вимоги повернути внесену передоплату. Як тільки меблі поступали він зразу ж частинами привозив їх позивачу. Крім того, вони не встановлювали конкретних термінів доставки меблів і такого договору в них не було. На таке запитання він відповів позивачу, що при наявності меблів, орієнтовний термін доставки буде два три тижні. На першу ж вимогу, він повернув позивачу всі внесені ним кошти, крім 600 гривень, які взяв за ремонт старого дивана позивача. Просить суд в позові відмовити.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 замовив у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 меблі: спальню «Венера Люкс» вартістю 5 400 грн., матрац вартістю 1500 грн., кут «Комфорт1.Люкс» вартістю 5 350 грн., кухню «Софія Класік» вартістю 5 150 грн., стіл кухонний та 4 стільці вартістю 850 грн., систему «Еко1» вартістю 2 040 грн., шафу «Барон» вартістю 900 грн. та комод вартістю 850 грн.. Зі знижкою загальна вартість меблів склала 21600 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 30 вересня 2014 року.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 ЦК України , предметом договору купівлі-продажу може бути товар , який є у продавця на момент укладення договору , або буде придбаний продавцем у майбутньому .

Як вбачається з тексту вищезазначеного замовлення від 30.09.2014 р. відповідач (продавець) взяв на себе обов»язок протягом двох трьох тижнів ( від дня замовлення) поставити вибрані позивачем меблі ( товар) .

Згідно з ст. 698 ЦК України , за договором роздрібної купівлі-продажу продавець , який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару , зобов»язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого , домашнього або іншого використання, не пов»язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його .

Відповідно до ст. 706 ЦК України покупець зобов»язаний оплатити товар за ціною , оголошеною продавцем у момент укладення договору , якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов»язання .

Частина друга статті 706 ЦК України передбачає можливість укладення договору роздрібної купівлі-продажу на умовах попередньої оплати товару за правилами ст. 693 ЦК України .

Як встановлено судом, сторони договору погодили обов'язок покупця ОСОБА_1 оплатити товар до його передання продавцем ФОП ОСОБА_2. Як вбачається із тексту товарного чеку від 30 вересня 2014 року така попередня оплата склала 21600 грн., та була здійснена позивачем на момент замовлення.

Частина 1 ст. 693 ЦК України вказує на те, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Позивач вказав, що ним була досягнута усна домовленість із відповідачем про доставку замовлених меблів на протязі двох - трьох тижнів з дня оформлення замовлення. Даний факт не оспорювався відповідачем у судовому засіданні.

Судом встановлено, що в листопаді 2014 року позивачу передано кут «Комфорт1.Люкс», кухню «Софія Класік» та шафу «Барон». В грудні 2014 року позивачу передано стіл кухонний та 4 стільці вартістю 850 грн., систему «Еко1» вартістю 2040 грн., та комод вартістю 850 грн.

22 січня 2014 року на вимогу позивача відповідач повернув позивачу кошти в сумі 6300 грн. за не отриманий товар (спальню «Венера Люкс» вартістю 5400 грн., матрац вартістю 1500 грн.), всього 6 900 гривень. Таким чином, неповернутими залишаються 600 грн. Посилання відповідача, що це плата за ремонт дивана позивача, суд не приймає до уваги, оскільки дрібний побутовий ремонт це інші договірні зобов»язання і укладеним 30 вересня 2015 року договором купівлі-продажу не передбачався.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про те , що між сторонами склалися відносини купівлі-продажу , предметом яких є товар ( меблі замовлені позивачем ), за яким було проведено повну попередню оплату товару .

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець , який одержав суму попередньої оплати товару , не передав товар у встановлений строк , покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати .

Приймаючи до уваги вищевикладені обставин , суд приходить до висновку про те , що

в даному випадку недооплпчена відповідачем сума попередньої оплати за неотриманий товар в розмірі 600 грн. підлягає стягненню.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Право споживача на отримання відшкодування моральної шкоди та обов'язок суду вирішити питання щодо такого відшкодування встановлений ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» так як даною нормою закону передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд виходив з частки задоволеної вимоги позивача, оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом. У звязку з цим суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки позивач заявивши таку вимогу не навів жодного доказу в чому вона полягає, які моральні страждання ним перенесені.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Збитками, в розумінні положень ст. 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення упущеної вигоди позивач посилається на те, що міг би отримати доходи від розміщення на депозитний рахунок у банку 16 600 грн. строком з 30 вересня 2014 року по 22 січня 2015 року.

Упущена вигода складає не реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Однак позивачем не доведено факту того, що він домовився покласти вказані гроші на депозитний рахунок і отримувати проценти, а через невиконання відповідачем своїх зобовязань цього не зробив. Крім того, частину зобов»язань відповідач виконав та поставив меблі, внесену передоплату за непоставлені меблі повернув 22 січня 2015 року, а позивач ставить вимогу повернути ти втрачену вигоду з усієї суми до часу звернення ним до суду.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення 1 301 грн. упущеної вигоди не підлягає до задоволення.

Також не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача

4 600 грн. збитків понесених внаслідок порушення зобовязання. Позивач посилається на те, що внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобовязання вартість спальні «Венера Люкс» збільшилась на 4600 грн. та на підтвердження своїх вимог посилається на товарний чек виданий 04 лютого 2015 року іншим підприємцем.

Всупереч ст.60 ЦПК України позивачем не надано в розумінні ст.58 ЦПК України належних та допустимих доказів про ринкову вартість даних меблів.

Збільшуючи свої позовні вимоги відносно індексу інфляції позивач не надав його офіційного підтвердження, не просив суд витребувати його, а послався на свої розрахунки в яких здійснив перерахунок заявленої суми позовних вимог , тому суд вважає дану вимогу позивачем не доведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам в сумі .

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 22, 23, 526, 527, 530

655, 656, 663, 693,706 ЦК України, ст. ст. 1,7, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, ст. 88 ч.3 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 600 гривень матеріальної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0339, отримувач коштів УК в Рогатинському районі, код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891546 - 487 гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.В.Поглод