Провадження № 2/522/9062/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.11.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 083, 85 грн. та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.11.2012 року між АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (надалі - Позивач або ОСОБА_1) та ОСОБА_2 (надалі Відповідач або Позичальник) було укладено договір №004-Z/023548 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (інадалі - Договір-1). Банк свої зобовязання виконав, на імя Позичальника відкрив картковий рахунок № 6980001 та емітовано (видано) відповідну платіжну картку №062418, про що отримано відповідну розписку Позичальника. Між банком та Відповідачем 22.11.2012 року було укладено договір №010-034972/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту (далі кредитний договір), згідно якого ОСОБА_1 відкриває на картковий рахунок Позичальника на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue №062418, на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 7951.50 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 23.11.2015 р. та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Однак, позичальник перестав сплачувати чергові платежі, у звязку з чим у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 10.06.2015 року складає 39 083, 85 грн.

У судове засідання 25.11.2015 року представник позивача не зявився, від представника позивача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 22.09.2015 року) надійшла до суду письмова заява, згідно якої просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання 25.11.2015 року зявився, позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дійсно брав кредит та виплачував його. Однак, приблизно 2,5 років тому його звільнили і на теперішній час існують труднощі знайти нову роботу, постійного заробітку не має, відзначив, що бажає погасити заборгованість, однак усю суму за раз не змозі і він вважає що сума пені дуже велика і для нього є непосильною.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.11.2012 року між АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (надалі - Позивач або ОСОБА_1) та ОСОБА_2 (надалі Відповідач або Позичальник) було укладено договір №004-Z/023548 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (інадалі - Договір-1). Банк свої зобовязання виконав, на імя Позичальника відкрив картковий рахунок № 6980001 та емітовано (видано) відповідну платіжну картку №062418, про що отримано відповідну розписку Позичальника (а.с.6-10, 13).

Між банком та Відповідачем 22.11.2012 року було укладено договір №010-034972/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту (далі кредитний договір), згідно якого ОСОБА_1 відкриває на картковий рахунок Позичальника на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue №062418, на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 7951.50 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 23.11.2015 р. та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором (а.с.14-18).

Протягом періоду кредитування, починаючи з 22.11.2012 року і закінчуючи кінцевою датою терміну дії Відновлювальної кредитної лінії, тобто 23.11.2015 року, кредитний ліміт, зазначений у п.2.1. даного Договору, щомісяця зменшується рівними на суму кожного зменшення у розмірі 220,88 грн.

Відповідно до п.2.2. Кредитного договору картка - Visa Elektron Instant Issue №062418, видана банком Позичальнику на підставі договору -1 від 22.11.2012 р. Пунктом 3.3. Кредитного договору встановлено, що Відповідач уповноважує ОСОБА_1 списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з картрахунку Відповідача та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами, у тому числі й при настанні строків повернення кредиту та процентів, відповідно до Кредитного договору.

Однак, відповідач перестав сплачувати чергові платежі, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість. За розрахунком позивача станом на 10.06.2015 року заборгованість Відповідача за Кредитним договором 034972/12-00938-вкл-к від 22.11.2012 року становить 39 083, 85 грн. (тридцять девять тисяч вісімдесят три грн. 85 коп.) з яких:

-заборгованість за кредитним договором 1545, 98 грн.

-заборгованість прострочена за кредитним договором 6391, 19 грн.

-нараховані відсотки по заборгованості 20244, 23 грн.

-нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 0.00 грн.

-неня - 10 902, 45 грн.

Розрахунок суми заборгованості наявний у матеріалах справи (а.с 20-21).

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору.

Ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Кодексом також передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу). При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Зазначене знайшло підтвердження в узагальнення судової практики ВСУ від 01.02.2013 року «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)», за якою суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК ). Отже, зменшення неустойки можливе тільки тоді, коли це не заборонено законом.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання) (рішення КСУ від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Справа № 1-12/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4О.).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, відповідач сплачує пеню в розмірі 60% річних від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. З.2., 2.1.1., 4.З., 4.4. цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобовязання сплатити відсотки за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами. ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» нараховано пеню в розмірі 10 902, 45 грн., а сума заборгованості за тілом кредиту становить 1 545, 98 грн.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідач суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками визнає та заперечує про їх стягнення, враховуючи майновий стан відповідача та відсутність у нього постійного заробітку, виходячи з засад справедливості та розумності, з огляду на неспівмірність пені (10 902,45 грн.) із розміром основного боргу ( 1545,98 грн.), суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру неустойки (пені) за заборгованістю за несвоєчасну оплату боргу (пеню) та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму пені у розмірі 1 500, 00 грн..

Враховуючи, що допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.39 постанови ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 390, 84 грн. (платіжне доручення від №11210 від 07.08.2015 року (а.с.5)), тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 296, 81 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 57, 60, 88, 179, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 509, 524, 525, 526, 527, 530, 533, 536, 546, 549, 551, 610-612, 627-629, 631, 638, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (МФО 328823, ) заборгованість за кредитним договором 034972/12-00938-вкл-к від 22.11.2012 року у розмірі 29 681, 40 грн. (двадцять девять тисяч шістсот вісімдесят одну гривень 40 коп.) з яких:

-заборгованість за кредитним договором 1545, 98 грн.

-заборгованість прострочена за кредитним договором 6391, 19 грн.

-нараховані відсотки по заборгованості 20244, 23 грн.

-нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 0.00 грн.

-неня 1500, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (МФО 328823, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 296, 81 (двісті девяносто шість гривень 81 коп.)..

В іншій частині позовних вимог ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Домусчі Л.В.

25.11.2015