Провадження № 2/522/7271/15
„24 листопада 2015 року
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Шарага А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за участі третьої особи ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Галицька,
Представник відповідача в судове засідання зявлявся, проти позову подав заперечення, не визнаючи позов, у подальшому в судові засідання не зявився неодноразово та повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявились, у порядку заочного розгляду справи.
Позивач та його представник у судове засідання зявились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, під час оголошеної технічної перерви надали суду заяву, якою просили продовжити розгляд справи за їхньої відсутності.
Треті особи в судове засідання не зявились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Суд вислухав пояснення сторони, її представника, дослідивши матеріали справи, за наслідками чого вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
18.01.2015 року о 14 год. 45 хв. у м. Одесі на вул. Пушкінській напроти будинку під №74 на позивачку ОСОБА_1 в якості пішохода здійснено наїзд автобусом «Богдан», державний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2, що належить ТОВ «Гленкор-Юг», як це вбачається з тимчасового реєстраційного талону серія ДАР №292916.
Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 26.03.2015 року постановою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України за скоєння адміністративного правопорушення ДТП, постраждалою від якого є ОСОБА_1.
Внаслідок ДТП названою постраждалою отримані тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. Протягом періоду з 18.01.2015 року до 09.02.2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у медичних закладах міста Одеси з таким діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, що підтверджується відповідними медичними документами.
Загальна сума витрат ОСОБА_1 на лікування склала 14 784,41 гривень, що також підтверджується відповідними квитанціями та рахунками за оплату ліків та надання медичної допомоги.
Крім того, внаслідок зазначеної ДТП ушкоджено автомобіль, що належить ОСОБА_1, - Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1, відшкодування яких коштувало позивачу 3300,0 гривень, що підтверджується відповідним актом виконаних робіт №73 від 28.04.2015 року.
Зазначені витрати суд визнає обґрунтованими, оскільки втрати, яких зазнав позивач, викликані саме протиправними діями відповідача, представлені докази про розмір завданих збитків відповідачем заперечені належним чином не були. Суд при визначенні розміру належного відшкодування виходить з принципу реального виконання зобовязання. Суд, при цьому, керується вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, за якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом відшкодування шкоди, встановленим ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За правилом ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
При цьому, згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Факт того, що ОСОБА_2 є працівником відповідача ТОВ «Гленкор-Юг» останньою організацією не заперечується, як це вбачається з матеріалів витребуваної для огляду справи адміністративного провадження (а.с.24), в тексті якого містяться відомості про те, що вказана особа на час вчинення ДТП перебувала і продовжила перебувати у трудових відносинах з організацією відповідача.
Таким чином, суд визнає, що саме організація-роботодавець ОСОБА_2 є належним субєктом з відшкодування завданої ОСОБА_1 шкоди.
При цьому, суд не визнає слушними заперечення представника відповідача щодо того, що його відповідальність застраховано у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія Галицька, та отже саме ця особа є належним відповідачем, оскільки суду не надано жодних доказів щодо того, що сторони своєчасно та з дотриманням інших вимог звертались до страхової компанії із відповідними заявами про страхове відшкодування, що могло бути підставою для відповідних виплат.
Суд визнає ці обставини такими, що належало довести відповідачу відповідними доказами, за відсутності яких суд не визнає такі посилання доведеними.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.
Встановивши факт протиправного спричинення ушкодження здоровю позивача, його майна, беручи до уваги, що своїми протиправними діями робітник відповідача порушив нормальний уклад життя позивача ОСОБА_1 заподіяв моральні й душевні страждання, повязані з ушкодженням її здоровя, пошкодженням майна, яке перебуває у користуванні позивача, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликано протиправним діями відповідача згідно зі ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, небезпека, яку створив відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності, справедливості та адекватності, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000,0 гривень.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування майнової та моральної шкоди.
За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, які в даному випадку складаються з судового збору у розмірі 244,0 гривень.
Керуючись ст. ст. 16, 23, 979, 1166, 1172, 1188, 1195 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за участі третьої особи ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Галицька, задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 18 084 (вісімнадцять тисяч вісімдесят чотири) гривні, 41 копійка.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор-Юг» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3 000,0 (три тисячі) гривень.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

24.11.2015