Справа № 368/2102/13-ц
Провадження 2 - др./368/7/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Вареник О.Л.

З участю учасників процесу:

Представника позивача: ОСОБА_1

Представників відповідачки: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, - Стайківська сільська рада Кагарлицького району Київської області, про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, суд, -

В С Т А Н О В И В :

18.12.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_4, - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, - Стайківська сільська рада Кагарлицького району Київської області, про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, в якій представник позивача просить суд:

- ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати, що складаються із витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи.

Свої вимоги представник позивача в заяві обгрунтовував наступним.

ОСОБА_4 (далі-Позивачі) звернувся до Кагарлицького районного суду з позовом до ОСОБА_5 (далі-Відповідач), третя особа Стайківська сільська рада про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушенням прав.

03.12.2014 р. Кагарлицьким районним судом було винесено рішення, яким позов Позивача було задоволено частково.

Однак, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема витрати, пов'язаних із проведення експертизи та наданням адвокатом правової допомоги Позивачу ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із витратами на правову допомогу, витрати на проведення експертизи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2015 року, представник позивача, - ОСОБА_1 вимоги, викладені в заяві, уточнив та просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача ще судові витрати в розмірі 114 грн. 70 коп.

Свої вимоги представник позивача ОСОБА_1 обґрунтовував обставинами, які вказані в мотивувальній частині заяві про винесення додаткового рішення, та які судом наведено вище.

В судовому засіданні представник відповідачки, - ОСОБА_2 проти стягнення судових витрат з відповідачки ОСОБА_5 заперечувала, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

17 грудня 2014 року ОСОБА_4 (далі Позивач) звернувся до Кагарлицького районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 368/2102/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ( далі - Відповідач), третя особа: Стайківська сільська рала Кагарлицького району Київської області, про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

В заяві від 17 грудня 2014 року Позивач просить стягнути з Відповідача судові витрати, що складаються із судових витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи.

Відповідач не погоджується з вимогами Позивача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Рішенням Кагарлицького районного сулу Київської області від 10 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено часткова, зокрема:

- зобов'язано ОСОБА_6 відновити межі її земельної ділянки та перенести встановлений нею паркан до меж земельної ділянки, вказаних в державному акті на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1;

- зобов'язано ОСОБА_5 звільнити частину проїзду загального користування біля земельних ділянок АДРЕСА_1;

- зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_7 проїздом загального користування біля земельних ділянок АДРЕСА_1.

Тобто, у задоволенні більшості позовних вимог рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року Позивачу відмовлено.

Та навіть позовні вимоги Позивача, які були задоволені рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року, є незаконними та необгрунтованими.

Адже за результатами проведеної земельно-технічної експертизи встановлено, що межі фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_4 накладаються на землі загального користування, що у свою чергу також унеможливлює користування частиною земель загального користування, отже перешкоджає її використанню.

Так, ОСОБА_4 у позовній заяві скаржиться на те, що не може користуватися проїздом до свого житлового будинку та земельної ділянки, що як видно із результатів проведеного дослідження скоріше всього спричинено тим, що межі фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_4 накладаються на землі загального користування, що у свою чергу також унеможливлює для нього користування частиною земель загального користування, а саме проїзду, належним чином

Тому, 15 січня 2015 року Відповідачем було подано апеляційну скаргу на рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року.

Тим більше, відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Витого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі -Постанова) якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, то за заявою сторони, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу них судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

В заяві від 17 грудня 2014 року Позивач просить стягнути з Відповідача судові витрати, що складаються із судових витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи.

По-перше, щодо витрат на проведення експертизи необхідно сказати наступне. Позивач у письмово викладеному клопотанні про призначення експертизи віл 11 червня 2014 року просив суд оплату за проведення експертизи покласти на нього ОСОБА_4.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 12 червня 2014 року клопотання Позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено, оплату проведення експертизи покладено на Позивача ОСОБА_4.

Відповідно під час розгляду цивільної справи № 368/2102/13-ц Кагарлицьким районним судом Київської області Позивач клопотання про відшкодування витрат на проведення експертизи не заявляв та не подавав доказів на підтвердження витрат понесених на проведення експертизи.

По-друге, під час розгляду цивільної справи № 368/2102/ 13-й Кагарлицьким районним судом Київської області Позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження розміру витрат понесених на правову допомогу. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу Позивач, зокрема, мав би подати до суду розрахунок наданих йому юридичних послуг відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та вказати розмір судових витрат понесених на правову допомогу.

Також, на підтвердження того, то Позивач користувався юридичними послугами він міг би надати договір про надання юридичних послуг та квитанцію про оплату таких послуг.

Відповідно до п. 47 Постанови при стягнення витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

А тому, представник Позивача на підтвердження того, що він є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права мав би подати до суду як доказ копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або інший документ, який підтверджує, що він є фахівцем у галузі права.

Відповідно до п. 48 Постанови виграти на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

А тому, відповідно до п. 41, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» додаткове рішення у цивільної справи № 368/2102/13-п щодо розподілу судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви мас бути відмовлено, оскільки Позивачем під час розгляду цивільної справи № 368/2102/13-п Кагарлицьким районним судом Київської області докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися.

Навіть під час подання заяви про ухвалення додаткового рішення від 17 грудня 2014 року.

Позивачем не додано до заяви жодних доказів на підтвердження понесених ним судових витрат.

Також, Позивач просить суд звернути увагу на те, що вона є людиною похилого віку, страждає тяжкими розладами здоров'я та у неї немає можливості відшкодувати Відповідачу судові витрати, оскільки єдиним її доходом є пенсія, більшу частину якої вона витрачає на ліки.

Позивач на даний момент знаходиться на стаціонарному лікуванні у лікарні, що ще раз підтверджує те. що за етаном здоров'я та у зв'язку із скрутним майновим становищем Відповідач не має змоги відшкодовувати Позивачу судові витрати.

Позивач просить суд долучити до матеріалів справи як доказ довідку лікарні про те, що Відповідач перебуває на стаціонарному лікуванні.

Представник відповідачки ОСОБА_3 заперечувала проти ухвалення додаткового рішення, підтримала позицію представника відповідачки ОСОБА_2, та зазначила, що не має коштів на відшкодування судових витрат.

Суд, вислухавши учасників процесу, перелічених вище, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення заяви про винесення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні та застосування до них норм процесуального права.

28.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, - Стайківська сільська рада Кагарлицького району Київської області, про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, ( а.с., 2 - 5), в якій позивач просить суд винести рішення, яким:

- зобов'язати ОСОБА_5 звільнити частину проїзду загального користування біля земельних ділянок АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_5 відновити межі її земельної ділянки та перенести встановлений нею паркан до меж земельної ділянки, вказаних у державному акті на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_4 проїздом загального користування біля земельних ділянок АДРЕСА_1.

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 2000 гривень;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_5 судові витрати.

01.11.2013 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, ( а.с., 18).

12.06.2014 рокув судом було винесено ухвалу, якою по справі було призначено земельно - технічну експертизу, ( а.с., 118 - 119).

15.09.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової земельно - технічної експертизи № 7855/14 - 41 від 10.09.2014 року, ( а.с., 130).

10.10.2014 року судом винесено рішення, ( а.с., 166 - 178), яким:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, - Стайківська сільська рада Кагарлицького району Київської області, про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, - задоволено частково.

Зобов»язано ОСОБА_5 відновити межі її земельної ділянки та перенести встановлений нею паркан до меж земельної ділянки, вказаних в державному акті на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1.

Зобов»язано ОСОБА_5 звільнити частину проїзду загального користування біля земельних ділянок АДРЕСА_1

Зобов»язано ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_4 проїздом загального користування біля земельних ділянок АДРЕСА_1.

В решті позову відмовлено.

Перш за все слід зазначити, що питання судових витрат чітко врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із витратами на правову допомогу, витрати на проведення експертизи.

Відповідно, витрати, понесені ОСОБА_4 на проведення експертизи, відносяться до судових витрат, і, відповідно, повинні бути стягнені з відповідачки на користь позивача.

Далі, відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Витого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, то за заявою сторони, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Слід зазначити, що під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду подавалися, так в матеріалах справи міститься:

- квитанція № 5565177 - 1 від 21 жовтня 2013 року, ( а.с., 1), з якої видно, що ОСОБА_4 було сплачено кошти в сумі 114 грн. 70 коп. в якості судового збору за подачу позовної заяви;

- квитанція про оплату послуг від 10.10.2014 року, ( а.с., 151), з якої видно, що адвокат ОСОБА_1 даною квитанцією підтверджує те, що отримав кошти в сумі 3500 грн. в рахунок оплати послуг по наданню правової допомоги в даній справі;

- розрахунок вартості адвокатських послуг по Договору про надання адвокатом правової допомоги, ( а.с., 152), укладеного з ОСОБА_4 на суму 3500 грн.;

- квитанція на оплату експертизи № 13 від 22 липня 2014 року, ( а.с., 153), з якої видно, що позивачем ОСОБА_4 сплачено кошти в сумі 5904 грн. за проведення земельно - технічної експертизи.

Відповідно, позивачем подано до суду розрахунок наданих йому юридичних послуг відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та вказано розмір судових витрат, понесених на правову допомогу, також в матеріалах справи міститься договір між адвокатом та позивачем про надання правової допомоги, ( а.с., 52).

Відповідно до п. 47 Постанови при стягнення витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, - ОСОБА_1 є адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ( а.с., 52).

Що стосується тієї обставини, що відповідачка є похилого віку, хворіє, то такі обставини не звільняють відповідачку ОСОБА_5 від застосування відносно неї положень, які передбачені ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 88, 220 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця село Стрітівка Кагарлицького району Київської області, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 01 жовтня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати:

· 114 грн. 70 коп. судового збору;

· 3500 грн. за оплату послуг надання правової допомоги адвокатом;

· 5904 грн. за оплату проведення експертизи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

С Суддя: О. В. Закаблук