Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило виселити ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у строки та порядку, встановлених кредитним договором, а також тим, що з метою забезпечення виконання кредитом між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки.

Внаслідок неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань виникла сума боргу, в рахунок погашення якої банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28 квітня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKAWGA00000151 від 26 лютого 2008 року у розмірі 99 000 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 158.90 кв.м., житловою площею 73.30 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу вказаного предмету від імені ОСОБА_2 будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також повноважень, необхідних для здійснення продажу.

04 березня 2013 року відповідачу була направлена вимога від 26 лютого 2013 року про добровільне звільнення житлового будинку АДРЕСА_1 в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги.

Враховуючи наведене та відмову ОСОБА_2 добровільно виселитися зі спірної квартири, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило виселити ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі ДМС України.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 грудня 2004 року між його дружиною ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та його сином ОСОБА_2 було укладено договір дарування, відповідно до якого дарувальник ОСОБА_4 подарувала, а обдаровуваний ОСОБА_2 прийняв в дар незакінчений будівництвом готовністю 70% житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до п.8 зазначеного договору обдаровуваний взяв на себе зобов'язання надати право довічного користування дарунком йому та його дружині ОСОБА_4

Враховуючи те, що про укладення договору іпотеки, предметом якого є спірний житловий будинок, він не знав, залучений до його підписання не був, ОСОБА_3 просив визнати недійсним договір іпотеки, укладений 26 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, який зареєстровано в реєстрі за №150.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 вересня 2013 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 26 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, який зареєстровано в реєстрі за №150 та завірено приватним нотаріусом ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2, який зареєстрований (проживає) у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні вимоги про виселення інших осіб відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить змінити рішення апеляційного суду та виключити з його тексту абзац 8 аркушу 4 речення наступного змісту: «Виходячи з наведеного, колегія констатує пріоритет права користування дарунком за ОСОБА_3.», мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель