Справа № 541/543/15-ц
Провадження №2/541/405/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 квітня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М. Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житлову квартиру, в АДРЕСА_1, придбаної на підставі договору купівлі-продажу 04.11.1999 року укладеного між ним та ОСОБА_2 на Миргородській філії товарної біржі "Полтавська регіональна біржа нерухомості".

В судовому засіданні позивач підтримавши позовні вимоги в повному обсязі суду пояснив, що 4 листопада 1999 року він на Товарній біржі уклав договір купівлі продажу спірної квартири. На виконання умов договору він передав обумовлену суму коштів продавцю власниці квартири ОСОБА_2, а остання передала йому квартиру. Через деякий час він зареєстрував укладений договір та разом з сім'єю вселився в квартиру.

На даний час нього виникла необхідність подарувати належну йому квартиру, однак нотаріус відмовляє у вчиненні цієї нотаріальної дії, оскільки договір купівлі-продажу квартири в порушення вимог закону нотаріально не посвідчений, тому він змушений звернутися до суду та просив позов задовольнити, так як власниця квартири також не бажає в позасудовому порядку вирішувати цей спір.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності. В заяві зазначає, що саме з її ініціативи договір купівлі продажу був укладений з позивачем на товарній біржі(а.с.28).

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено.

04.11.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Миргородській філії товарної біржі "Полтавська регіональна біржа нерухомості" укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1(а.с.7).

На підставі вказаного договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 обумовлену суму коштів в розмірі 1859 грн. , а ОСОБА_2 передавла ОСОБА_1 житлову квартиру №1, загальною площею 40,0 кв. м, житловою площею 21,8 кв. м. розташовану в АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 виконав угоду повністю, а продавець, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального оформлення угоди.

Спірні правовідносини регулюються ЦК України 1963 року та ЗУ "Про власність", якими передбачено.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угода, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (1963 року) за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Статтею 227 ЦК України (1963 року) встановлено, що договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі - продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст.12 ЗУ "Про власність", чинної на час укладення угоди, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності,укладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане в наслідок успадкування та інших угод, не заборонених законом.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення .

Керуючись ст.ст. 47, 224, 227 ЦК України (1963р.), ст.12 Закону України "Про власність", ст.ст. 10, 11, 174, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцем селища Велика Грем'яча Миргородського району Полтавської області право власності на житлову квартиру, загальною площею 40,0 кв. м, житловою площею 21,8 кв. м. розташовану в АДРЕСА_1, придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1999 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Миргородській філії товарної біржі "Полтавська регіональна біржа нерухомості".

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу постановлення.

Суддя: В. М. Куцин