НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7141/13-ц
№ 2/183/1364/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Литвиновій У.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, який після залишення позову без руху на виконання ухвали суду уточнив 30 квітня 2013 року. В обґрунтування позову зазначив, що 28 травня 1994 року він уклав шлюб з ОСОБА_4, після чого вони проживали разом та вели спільне господарство в будинку за адресою: АДРЕСА_1 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. Цей будинок відповідач придбала 24 липня 1991 року за договором купівлі-продажу. З ОСОБА_4 вони перебували в шлюбі до 07 грудня 2009 року. Під час шлюбу з 1994 року по 2009 рік сторони в будинку та на його подвір'ї провели цілий комплекс робіт, які як він вважає, істотно покращили його стан, цінність та ринкову вартість. Так у зазначений період були зроблені наступні поліпшення: проведено водопостачання; встановлено двоконтурний котел опалення; зроблена та обкладена цеглою яма для каналізаційних стоків; територія двору та навколо будинку забетонована; забетонована підлога над підвалом; зроблено перепланування будинку; спальня переобладнана у ванну кімнату, у якій поставлене металопластикове вікно; стіни та підлога у ванній кімнаті обкладені кахлем, стеля обшита пластиком; в кухні переклеєні шпалери; дах над кухнею та спальнею перекритий оцинкованим залізом; на подвір'ї встановлені металеві ворота та збудована альтанка. Вважає, що за рахунок перелічених поліпшень, стан домоволодіння за час перебування у шлюбі, суттєво покращився і зросла його ринкова вартість, а оскільки ці поліпшення зроблені за час перебування у шлюбі з відповідачкою за їх спільні кошти, він вважає, що має право на частину цього домоволодіння, відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, відповідно до якої якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. А тому просив визнати будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зазначивши, що для підтвердження своїх доводів буде подавати заяву про призначення будівельної експертизи.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2013 року за заявою позивача у справі призначалася судово-будівельна експертиза на вирішення якої ставилися питання: Чи можливо визначити перелік та об'єми фактично виконаних будівельних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) в домоволодінні по АДРЕСА_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області за період з 28 травня 1994 року по 07 грудня 2009 року? Якщо так, то який їх перелік, та вартість? 08 квітня 2014 року справа повернута з експертної установи у зв'язку з її неоплатою ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити їх повному обсязі. Уточнивши, що він з ОСОБА_4 проживав разом з 1990 року, а у 1991 році вони придбали на її ім'я 7/17 домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, де ними були зроблені наступні поліпшення: проведено водопостачання у 1995-1997р.р.; встановлено двоконтурний котел опалення у 1993 році; зроблена та обкладена цеглою яма для каналізаційних стоків у 2007 році; територія двору та навколо будинку забетонована у 2006 році; забетонована підлога над підвалом у 2005-2006 р.р.; зроблено перепланування будинку у 2007 році; спальня переобладнана у ванну кімнату, у якій поставлене металопластикове вікно у 2008 році; стіни та підлога у ванній кімнаті обкладені кахлем, стеля обшита пластиком у 2008 році; в кухні переклеєні шпалери у 2002-2003 р.р.; дах над кухнею та спальнею перекритий оцинкованим залізом у 1992 році; на подвір'ї встановлені металеві ворота та збудована альтанка у 1991-1992 р.р. Він у зазначений час отримував хорошу пенсію, та працював; в той час як ОСОБА_4 лише отримувала невелику пенсію та допомагала йому. Вважає, що в результаті зазначених поліпшень вартість спірного будинку зросла десь на 29000 грн., а тому просить визнати його спільною сумісною власністю його та ОСОБА_4, визнавши за ним 2/3 частин від 7/17 домоволодіння по АДРЕСА_1 залишивши у власності ОСОБА_4 1/3 частину від зазначеної частки домоволодіння. Наслідки ст.. 146 ЦПК України йому зрозумілі, зазначив, що коли справа за ухвалою суду знаходилася в експертній установі, то експертом йому було роз'яснено, що будь-якого толку від проведення експертизи не має, а тому він її не оплачував. Він відмовляється від проведення експертизи. Вважає, що оскільки він давав гроші на придбання цього будинку та за багато років спільного життя разом з ОСОБА_4 поліпшував його - за ним необхідно визнати право власності на частину цього домоволодіння.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити його в повному обсязі за тими вимогами, що визначився його довіритель. Також зазначив, що йому зрозумілі вимоги ст. 146 ЦПК України, від проведення експертизи вони відмовляються.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, представником відповідача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача не визнає в повн6ому обсязі. Відповідно до вимог ст.. 169 ЦПК України, з урахуванням думки позивача та його представника, суд прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожна в окремості показали, що взнають ОСОБА_1 та ОСОБА_4 десь 1990-1991 р.р., які із зазначеного часу стали проживати однією сім'єю, а у 1991 році придбали будинок по АДРЕСА_1 в м.Новомоковськ Дніпропетровської області, який стали облаштовувати, ремонтувати, поліпшувати. Пізніше вони одружилися, а у 2009 році розірвали шлюб.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, за наступних підстав, а саме:

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1994 року по 07 грудня 2009 року (т. 1 а.с. 8-10, а.с. 61), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 28 квітня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено відповідний запис №75 від 28 квітня 2010 року (т. 1 а.с. 213).

7/17 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1991 року, а 10/17 частин цього ж домоволодіння - належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.2009 року (т. 1 а.с. 8-10, 119).

Не зважаючи на те, що паспорт позивача містить відмитки про його місце реєстрації до листопада 2006 року - в м.Павлоград по АДРЕСА_2; і лише з 17 листопада 2006 року - по АДРЕСА_1 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 61), в судовому засіданні встановлено, що сторони проживали під час шлюбу в домоволодінні по АДРЕСА_1 в м.Новомосковську Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 62 СК України, на яку позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог - якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що відповідач не визнає позовних вимог позивача, то обов'язок доказування лежить в даному випадку на позивачеві. Виходячи з того, що для виникнення права спільної сумісної власності відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України майно, належне одному із подружжя, має істотно збільшитися у своїй вартості; а відповідно до вимог ст.. 143 ЦПК України - для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, в ході позивачем уточнювалися позовні вимоги, сторонами подавалися докази. Ухвалою суду призначалася судова будівельно-технічна експертиза, яка не була проведена з причин її неоплати позивачем. Позивачу та його представнику роз'яснені наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст.146 ЦПК України - які зазначили, що відмовляються від проведення зазначеної експертизи.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що показаннями свідків, та актом, складеним за участю депутата та сусідів від 05 березня 2012 року (т. 1 а.с. 174) не можуть бути доведені обставини істотного збільшення вартості спірного домоволодіння. А тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5-8, 10-11, 27, 31, 58-61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Дубовенко