АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/33/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Мозгова О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівМагди Л. Ф. , Трюхана Г. М.
при секретаріРибасюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 про відмову від позову до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна , по справі за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 1995 року по 2000 рік ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у цивільному шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_11. За час свого спільного проживання позивач займалася веденням спільного домашнього господарства, виховувала дитину, облаштовувала житловий будинок та разом з відповідачем будували та завершували окремі опоряджувальні роботи по АДРЕСА_1.

З 21 січня 2000 року по 24 травня 2004 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Право приватної власності на житловий будинок було зареєстровано у Золотоніському виробничому відділку ЧООБТІ 04 грудня 2000 року. Таким чином спірний будинок будувався при сумісному житті сторін за їх загальні засоби.

На момент розірвання шлюбу сторони дійшли згоди не виділяти частки нерухомого майна в натурі, а домовилися передати свої частки спірного домоволодіння сину при досягнення останнім повноліття.

10 вересня 2004 року ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_9

На початку 2014 року позивачу стало відомо про існування договору дарування ? частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами оціненої у 57 207 грн., підписаний особисто ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9

ОСОБА_6, посилаючись на порушення її прав як співвласника житлового будинку по АДРЕСА_1, за умовою існування договору дарування від 30 січня 2007 року, змінила свої позовні вимоги та в остаточній заяві просила визнати спірний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_8, визнати недійсним договір дарування ? частини нерухомого майна від 30 січня 2007 року, який підписано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та визнати за ОСОБА_9 право власності на ? частину спірний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2014 року залучено приватного нотаріуса Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_8 та представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

ОСОБА_8 обґрунтовуючи скаргу, зазначав, що судом першої інстанції при розгляді справи не було в повній мірі з'ясовано та доведено обставини, які мають значення для справи. Зокрема суд достеменно не встановив правову природу походження спірного будинку та наявність прав на нього як сторін по справі, так і його першої дружини ОСОБА_12 з якою він розпочинав його будівництво і права якої також зачіпаються цим позовом, але яка не була залучена до розгляду справи. Також суд не дослідивши правовстановлюючих документів не вірно встановив природу правовідносин між сторонами і помилково дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору дарування ? частки нерухомого майна. Оскільки суд не врахував, що при його укладенні було необхідно отримати письмове погодження позивача як співвласника нерухомого майна, хоча дана позиція закріплена в нормах сімейного та цивільного законодавства, якими встановлено, що обов'язок розпорядження майном, яке знаходиться в сумісній власності відбувається за згодою всіх його співвласників на розпорядження даним майном (ст. 65 СК України, ст. 369 ЦК України). А також фактично без наявності вимог зі сторони позивача позбавив його права власності на цей будинок в цілому.

Апелянт зазначає, що договір дарування ? частини нерухомого майна належного ОСОБА_8, має тимчасову основу, оскільки його укладалось для забезпечення виконання боргових зобов'язань перед ОСОБА_9 за кредитним договором.

Крім того апелянт на момент розірвання шлюбу (24.05.2004 року) дійшов згоди з позивачем про передачу 1/3 частки від всього домоволодіння своєму сину - ОСОБА_11, іншу 1/3 частку мав намір залишити дружині ОСОБА_9, а решта 1/3 частка мала залишитись у володінні ОСОБА_8

Враховуючи вищевикладене апелянт просив суд скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині визнання спірного житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_8, визнання недійсним договору дарування ? частини нерухомого майна від 30 січня 2007 року, який підписано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Судові витрати стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , вважає рішення районного суду незаконним та таким, що ухвалено з порушенням норм цивільно - процесуального законодавства. У своїй скарзі розділяє думку попереднього апелянта ОСОБА_8 та зазначає, що суд неповністю з'ясував всі обставини справи , не дослідив необхідних документів щодо набуття права власності на спірний будинок . Зазначає, що ОСОБА_6 не мала наміру, при визначенні позовних вимог, припинити цілковито право власності та/або користування ОСОБА_8 на спірний житловий будинок. Та наголошує, що суд ухвалюючи рішення , не врахував норм матеріального права за якими останній вправі був дарувати за договором від 30 січня 2007 року частку не ? , а ? частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами та будівлями від належної йому на праві спільної сумісної власності нерухомого майна і за погодженням позивача. А оскільки такого погодження вона не надавала, а частка якою ОСОБА_8 розпорядився є більшою від належної йому, то у суду були підстави для визнання цього договору дарування недійсним.

Тому просив скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Під час розгляду даної цивільної справи в апеляційній інстанції від ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 надійшли заяви про відмову від позову з закриттям провадження у справі, у зв'язку з тим, що було знайдено порозуміння між сторонами по справі та вирішено питання щодо переоформлення спірної частини домоволодіння по АДРЕСА_1, на сина - ОСОБА_11.

Відповідач ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_13 підтримали та просили задовольнити заяви позивача і її представника про відмову від позову та закриття провадження у даній справі.

Відповідач ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_14 не заперечували проти задоволення даних заяв.

Вивчивши матеріали справи , заслухавши думку сторін з приводу поданих заяв про відмову від позову та закриття провадження у справі , колегія суддів вважає за можливе їх задовольнити.

Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

В апеляційному суді , згідно ст.306 ЦПК України , позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Ч.1 ст.310 ЦПК України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу. Тобто, відповідно до п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України , суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Тому ,оскільки позивач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 подали заяву про відмову позивача від позову до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв'язку з позасудовим вирішенням питання щодо спірної частини будинку, зміст якої не суперечить закону та не ущемлює інтереси інших осіб , і при цьому просили зарити провадження у даній справі, то , відповідно до вимог ст.ст. 27, 174, 306 ЦПК України, є підстави для прийняття даної відмови апеляційним судом .

У зв'язку з чим на підставі ч.1 ст.310 ЦПК України рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, - належить скасувати, а провадження в даній справі закрити.

Керуючись ст.ст. 174,205, 307, 310,313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяви ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 про відмову від позову до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна - скасувати.

Прийняти відмову ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 від позову до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна.

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа: приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання недійсним договору дарування нерухомого майна.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :