У х в а л а

16 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Мазур Л.М.,
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», служба у справах дітей Московського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання результатів прилюдних торгів недійсними,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши його, просив визнати недійсними прилюдні торги, які проведені 28 вересня 2012 року, з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію вказаного арештованого нерухомого майна; визнати недійсним протокол від 28 вересня 2012 року № 145-02/369/12і про проведення прилюдних торгів з реалізації зазначеного арештованого нерухомого майна, з тих підстав, що підготовка і проведення прилюдних торгів здійснені відповідачами з грубим порушенням чинного законодавства України, що призвело до незаконного позбавлення його та членів його сім'ї права на житло.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 травня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

27 червня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за його касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду на підставі п. 5 ч.4 ст. 328 ЦПК України.

22 січня 2015 року позивач подав заяву про перегляд цієї ухвали з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Крім того, разом із заявою про перегляд судових рішень заявником подано клопотання про поновлення строку на її подання, у якому відповідач посилається на поважність причин його пропуску та просить його поновити.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини пропуску строку на подання заяви про перегляд судових рішень можна визнати поважними, що є підставою для його поновлення, як передбачено ст. ст. 73, 356 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року у справі про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання результатів прилюдних торгів, протоколу та акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності недійсними, якою рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування та визнання права власності, якою рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування заяви про перегляд заявник посилається на ті обставини, що судом касаційної інстанції при вирішенні подібних спорів неоднаково застосовані ст. 257 ЦК України, ст. ст. 48, 49 Закону України «Про іпотеку», п.7.1 Тимчасового положення про порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 199 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за № 745/4838, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, зміст судових рішень, на які посилається заявник, та судового рішення, про перегляд якого подана заява, колегія суддів дійшла висновку, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що прилюдні торги проведені з дотриманням вимог чинного законодавства і підстави для визнання їх недійсними відсутні, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, зазначив, що позивач пропустив трьохмісячний строк на звернення до суду для оскарження результатів прилюдних торгів, визначений ст. 48 Закону України «Про іпотеку».

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції від 12 грудня 2012 року, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що прилюдні торги є такими, що не відбулися внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем вартості придбаного майна в строки, визначені Тимчасовим положенням.

При цьому суд вважав, що тримісячний строк, визначений ст. 48 Закону України «Про іпотеку» позивачем не пропущено, оскільки позовна давність для оспорювання укладеного на торгах договору є загальною, визначеною Цивільним кодексом України (ст. 267 ЦК України).

Однак це судове рішення не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки зі змісту ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подана заява, вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову стало встановлення судом того, що прилюдні торги проведені з дотриманням вимог чинного законодавства, а не пропуск позивачем тримісячного строку на звернення до суду та оскарження результатів торгів, і рішення ухвалено не на підставі ст. 48 Закону України «Про іпотеку», тому неоднакове застосування цієї норми матеріального права в даному випадку відсутнє.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції від 30 липня 2014 року, на яку посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, виходив з того, що судами не встановлено фактичних обставин справи, не вирішено, які правовідносини виникли між сторонами і не застосовано норми матеріального права, які їх регулюють, тобто з підстав порушення судами норм процесуального права і при цьому судом не застосовувались норми матеріального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені заявником доводи не містять ознаки, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», служба у справах дітей Московського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання результатів прилюдних торгів недійсними, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

О.П. Касьян

Л.М. Мазур