АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

12 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року,

встановила:

у січні 2015 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу її та ОСОБА_2 з 01 лютого 2004 року по 23 жовтня 2010 року, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не визнає ці обставини.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03 лютого 2015 року у відкритті провадження було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, заявник подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати і направити питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник посилалась на те, що у період з лютого 2004 року почала проживати, вести спільне господарство разом з ОСОБА_2, а 23 жовтня 2009 року між ними було зареєстровано шлюб. ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 не визнає факту їх проживання однією сім'єю до реєстрації шлюбу, а вказана заява подана нею для недопущення порушення її прав, як дружини.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03 лютого 2015 року у відкритті провадження було відмовлено. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що захист порушеного чи невизнаного цивільного права здійснюється у порядку позовного провадження, а із заяви вбачається спір про право. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції було відмовлено у відкритті провадження із порушення норм процесуального права, оскільки у заяві нею не ставилось питання поділу майна або визнання її права на майно, та зазначала, що ОСОБА_2 не визнає факт, який вона просить встановити. Такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, перелічені у частині першій цієї статті, в тому числі проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи буде виявлено спір про право, суд залишає заяву без розгляду.

Статтею 259 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено мету встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 травня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом з тим, ні заява ОСОБА_1, ні апеляційна скарга не містять посилання на те, які конкретні правові наслідки породжує встановлення юридичного факту проживання її та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, натомість апелянт вказує на те, що це буде гарантувати захист її прав та інтересів, як дружини, у подальшому. Крім того, апелянт зазначає про невизнання її прав.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/2594/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4765/2015

Головуючий у суді першої інстанції:Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.