У Х В А Л А

Іменем України

"30" листопада 2015 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ТзОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» звернулось до суду з позовом до ТзОВ "Постман", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків.

Крім того, представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне на праві приватної власності ТзОВ "Постман" в межах ціни позову 33 836,02 грн., накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_2 в межах ціни позову 33 836,02 грн., накласти арешт на грошові кошти ТзОВ "Постман", які знаходяться на будь-яких рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2, які знаходяться на будь-яких рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах та які будуть виявлені в ході виконавчого провадження при виконанні ухвали про забезпечення позову в межах ціни позову 33 836,02 грн. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, нанесе шкоду інтересам позивача, а тому просить заяву заяву задоволити.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З заяви про забезпечення позову не вбачається підстав, з яких позивач дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі та настання для нього незворотних негативних наслідків, а також не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 151-154, 208-210, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Дзеньдзюра С.М.