Номер провадження: 22-ц/785/674/15
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Калараша А.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря - Добряк Н.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна за апеляційною скаргою ОСОБА_2,яка діє через представника ОСОБА_5, на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

03.06.2014р. ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і після уточнення позовних вимог посилалась на те,що з 1992р. по серпень 1998р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

Після розірвання шлюбу сторони не припинили шлюбні відносини,продовжували проживати разом,виховували сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2000 р. сторони придбали квартиру АДРЕСА_1,яка була оформлена на ім*я відповідача,а також автомобіль Volkswagen Caddi 2006 року випуску державний номер НОМЕР_1.

В 25.12. 2013р. без її згоди ОСОБА_3 подарував квартиру ОСОБА_4,хоча квартира є спільним майном.

ОСОБА_2 просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім'єю з 07.08.1998р. по 07.11.2008р.; визнати квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнати автомобіль спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнати недійсним договір дарування від 25.12.2013р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири та на 1/2 частину автомобілю Volkswagen Caddi, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3позов не визнав.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2014р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1992 року по серпень 1998р.,мають сина - ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб розірваний рішенням Смілянського міського суду Черкаської області від 21.07.1998р.,яке ухвалено за позовом ОСОБА_3,який посилався на погіршення стосунків з дружиною,прийняття рішення про переїзд до іншого міста та непроживання із сім*єю ( а.с.110).

Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 переїхав проживати до м.Одеси та у грудні 1998 року працевлаштувався до локомотивного депо "Одеса-Сортувальна".

Позивач ОСОБА_2 також переїхала до м.Одеси та з 05.04.1999 р., працевлаштувалась кухарем в локомотивному депо "Одеса-Сортувальна" (а.с. 62).

За час роботи з ОСОБА_3 стягувались аліменти з грудня 1998р. по грудень 2002 року (а.с.78,93).

16.10.2000р. ОСОБА_3 придбав на підставі договору купівлі-продажу на Одеській універсальній біржі "Вітязь" квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6).

В цій квартирі зареєстровані з 2001р. відповідач ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Також, за ОСОБА_3 04.12.2007 р. зареєстровано право власності на транспортний засіб Volkswagen Caddi, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 89-90).

Перевіряючи доводи позивача щодо факту її проживання з ОСОБА_3 однією сім*єю без реєстрації шлюбу,суд не звернув уваги на те,що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 обґрунтовані статтею 74 СК України,відповідно до якої якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п. 1 розділу VІІ "Прикінцеві положення" Сімейного кодексу України(далі - СК України), зазначений кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України(далі - ЦК України), тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК Українизастосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на вказану вище дату, норми СК Українизастосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Тобто, положення ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили,тобто після 01.01.2004р.

Таким чином,в судовому порядку не підлягав встановленню факт проживання ОСОБА_2 однією сім*єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 до 01.01.2004р., вимоги позивача про визнання придбаної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину вказаної квартири не підлягали задоволенню саме з цих підстав.

Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з підстав неотримання згоди позивач ОСОБА_2 на відчуження майна є похідними від вищезазначених вимог,вони також не підлягають задоволенню.

Частинами 1, 2 ст. 21 СК України передбачено,що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що під час застосування ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Таким чином, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постановах від 20.02.2012р.,від 25.12.2013 р.та інших.

Разом з тим, позивачем не надано безперечних доказів того, що вона після 01.01.2004р. та на час придбання ОСОБА_3 в 2007 році автомобілю Volkswagen Caddi, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_3 проживала разом як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство та мала спільний сімейний бюджет, що їх відносини носили усталений характер, який притаманний подружжю.

Довідками,наданими відповідачем,підтверджується,що на час придбання автомашини він проживав ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 ,з якою 08.11.2008р. уклав шлюб( а.с.76,77).

Не підтверджені доводи позивача про проживання однією сім*єю з відповідачем ОСОБА_3 після 01.01.2004р. і показаннями свідків

Терлецької,Шугайло,Сербіної,Горюхи,які носили не конкретний характер та протирічили ствердженням ОСОБА_2

Судова колегія погоджується з висновком суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу, визнання автомашини спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину в зв*язку з недоведеністю вимог.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,яка діє через представника ОСОБА_5, відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: А.А.Калараш

В.Д.Коротков