Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/5814/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Колесник С.Г.
Провадження № 22-ц/778/6370/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2012 року розірвано шлюб між сторонами.

За час спільного життя у шлюбі у 2007 році на ім'я ОСОБА_3 був придбаний та зареєстрований автомобіль «DAEWOO LANOS», державний номер НОМЕР_1.

Після розірвання шлюбу відповідач чинить перешкоди у користуванні спільним майном, самостійно використовує його для власних цілей.

Вказував, що поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

На підставі зазначеного просив стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію в рахунок вартості 1/2 частини спільного майна подружжя в розмірі 45 000 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 36469,50 грн. та 364,69 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить змінити рішення суду та збільшити розмір грошової компенсації з 36469,50 грн. до 43763,50 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 17.08.1990 р. перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2012 року (а.с.5).

25.05.2007 р., між ОСОБА_4 та банком «Надра Банк» було укладено кредитний договір «Автопакет» №13/2007/0472 Фап від 25.05.2007 р., для придбання автомобіля «Daewoo Lanos» (а.с.23-27).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №САЕ 882298 автомобіль «Daewoo Lanos», 2007 р. випуску, держ. знак НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_4, з відміткою, що ОСОБА_3 має право користування даним автомобілем (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 Цивільного кодексу України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Спірний автомобіль є саме такою річчю, оскільки його поділ без втрати цільового призначення неможливий.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Судом правильно встановлено, що автомобіль «Daewoo Lanos», 2007 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, придбаний за час шлюбу та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Як вбачається зі Звіту з оцінки майна від 01.09.2015 р., ринкова вартість автомобіля «Daewoo Lanos», 2007 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, на дату оцінки складає 72 939 грн. без урахування ПДВ (а.с.29-44).

З огляду на викладені обставини, враховуючи, що співвласник, який бажає виділу - ОСОБА_3 має право на одержання від іншого співвласника ОСОБА_3М грошової компенсації вартості його частки, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення 1/2 частини ринкової вартості автомобіля «Daewoo Lanos» на користь позивача.

Відповідно до ст.188 Податкового Кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Довід апеляційної скарги про стягнення з відповідачки на користь позивача 1/2 суми податку на додану вартість ринкової вартості автомобіля з посиланням на положення ст.188 Податкового Кодексу України колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки відповідач не є постачальником товарів/послуг, а тому на є платником податку на додану вартість.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення по справі, або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: