Справа № 727/3807/15-ц
Провадження № 2/727/1269/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Чебуришкіній Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна посилаючись на те, що23.02.2010 року між нею, та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири № 16 А в будинку № 23 по вул. Бережанській в м. Чернівці.

Просила визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним оскільки він був укладений під впливом помилки. Зазначила, що вона мала фінансові проблеми і їй терміново необхідні були кошти в розмірі 18 000 доларів США. Вона звернулася із відповідним проханням до ОСОБА_2, яка погодилась їх їй надати з тією умовою, що як гарантію повернення коштів ОСОБА_1 повинна була передати їй в заставу квартиру, однак оформити це необхідно тільки у вигляді договору купівлі-продажу. ОСОБА_2 запевнила її, що як тільки вона поверне гроші у визначений строк, квартира буде переоформлення знову на неї. Вона з своєю сімєю чоловіком та неповнолітнім сином продовжувала проживати та користуватися квартирою, сплачувати комунальні послуги, вважала квартиру своєю власністю і надалі, оскільки відповідач їй в цьому не перешкоджала. ОСОБА_2 не користувалася цими правомочностями, не переоформляла на себе договори щодо оплати комунальних послуг, не здійснювала цих оплат. За весь період, починаючи з 2010 року і до цього часу заборгованості за тепло, електроенергію, воду рахувались за ОСОБА_1, вона залишалась зареєстрованою та проживати у квартирі із своєю сімєю, здійснила самовільну прибудову до квартири.

27 лютого 2013 року ОСОБА_2 відчужила квартиру іншому відповідачу - ОСОБА_4. Вважаюла, що майно вибуло з її володіння незаконно, а тому просила витребувати його у ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 подав заперечення на позов посилаючись на те, що у вказаних правовідносинах він є добросовісним набувачем, оскільки майно за відплатним договором придбано ним правомірно у власника майна. Договір посвідчено нотаріально у встановленому законом порядку і він не знав, і не міг знати, що ОСОБА_2 немає права його відчужувати. У ОСОБА_1 відсутні підстави для звернення про витребування майна у нього, оскільки майно вибуло з її володіння виключно з її волі, а укладення договору під впливом помилки не свідчить, що позивач діяла не з власної волі. Вважав, що викладені у позові факти щодо користування ОСОБА_1 спірною квартирою, зведенню нею самовільного будівництва до квартири, накладення на неї адміністративного стягнення з порушення земельного законодавства, стягнення заборгованості з неї за житлово-комунальні послуги не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним, як такий що укладено під впливом помилки. Посилання ОСОБА_1 на те, що вона дізналась про порушення своїх прав з боку ОСОБА_2 з лютого 2013 року (моменту укладення договору купівлі-продажу між ним та ОСОБА_2В.) вважає необґрунтованим оскільки з позову вбачається, що ОСОБА_1 вважає свої права порушеними саме договором купівлі-продажу від 23 лютого 2010 року, який вона просить визнати недійсним, а тому, перебіг позовної давності почався з 23.02.2010 року і позовну заяву подано після спливу позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України 3 роки.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позов не визнали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в запереченні на позов. Також відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що йому було відомо, про те що до квартири була здійснена прибудова у вигляді великої кімнати, яка є самовільною, і він її бачив, коли оглядав квартиру. При покупці квартири його зацікавила її низька ціна і він не зясовував у продавця ОСОБА_2 хто здійснив цю прибудову до квартири. Ця самовільна будова його влаштувала і він мав намір її згодом узаконити. Він знав, що у квартирі живуть люди, однак зі слів ОСОБА_2, вони повинні були виселитися. З цими людьми він не розмовляв, за комунальні послуги платили ті хто в ній жив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання неодноразово не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши як свідка ОСОБА_1, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Судом встановлено, що 2.02.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири № 16А в будинку № 23 по вул. Бережанській в м. Чернівці, загальною площею 72,20 кв.м., яка складалася з двох житлових кімнат площею 28,30 кв.м. ( а.с. 4 ). У квартирі була зареєстрована позивач, яка проживала там разом з своїм чоловіком та неповнолітнім сином.

27.02.2013 року ОСОБА_2 відчужила ОСОБА_3 квартиру № 16А в будинку № 23 по вул. Бережанській в м. Чернівці, загальною площею 72,20кв.м., яка складалася з двох житлових кімнат площею 28,30 кв.м. ( а.с. 46 ). У квартирі залишалися проживати позивач та її син.

23.02.2010 року ОСОБА_1 видала розписку ОСОБА_2 про те, що вона позичила у останньої 18000 доларів США терміном на один рік та залишила в заставу квартиру, а ОСОБА_2 23.02.2010року у розписці наданій нею позивачці, зазначила, що зобовязується переписати квартиру назад при поверненні коштів ( а.с. 6 ).

18.09.2012 року щодо ОСОБА_1 державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області було складено акт обстеження земельної ділянки по вул. Бережанській 23 в м. Чернівці. Було встановлено, що позивач самовільно зайняла земельну ділянку та здійснила прибудову до квартири № 16-А багатоквартирного будинку № 23 по вул. Бережанській у м. Чернівці, а також акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складено протокол про адміністративне порушення, винесено припис та постанова про накладення адміністративного стягнення ( а.с. 9 - 12 ).

26.10.2012 р. державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області щодо позивачки було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне порушення та винесено припис і постанова про накладення адміністративного стягнення щодо земельної ділянки по вул. Бережанській, 23 в м. Чернівці ( а.с. 14, 16, 17 ).

26.11.2012 року державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області було складено акт перевірки дотримання вимог земельного господарства по вул. Бережанській 23 в м. Чернівці, у результаті якої встановлено, що ОСОБА_1 не виконала умови припису від 26.10.2012р. ( а.с. 15 ).

01 липня 2013 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці зобовязано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по вул. Бережанській, 23 м. Чернівці ( а.с. 8 ).

18 липня 2014 року на виконання зазначеного вище рішення суду, видано виконавчий лист ( а.с. 7 ).

15 травня 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 як боржника на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованості по наданню житлово-комунальних послуг централізованого опалення в сумі 4015,81грн. ( а.с. 19 ).

10.07.2014 року Шевченківським ВДВС Чернівецького міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання зазначеного вище судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованості ( а.с. 20 ).

24.09.2014 року Шевченківським ВДВС Чернівецького міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа виданого 19.08.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Чернівціобленерго» заборгованості в сумі 6568грн. ( а.с. 21 ).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2014 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, як такі що було укладено фіктивно, без належного волевиявлення та без наміру створення правових наслідків, а також під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах ( а.с. 35 ).

Враховуючи досліджені по справі докази суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довела в суді ту обставину, що договір купівлі-продажу квартири було укладено нею внаслідок помилки, а тому відсутні підстави для задоволення її позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 16а в будинку № 23 по вул. Бережанській в м. Чернівці від 23 лютого 2010року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як такого що укладено внаслідок помилки.

Згідно ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Оскільки суд відмовляє у задоволені позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про витребування від ОСОБА_3 квартири на користь ОСОБА_1

Судом також береться до уваги, що ОСОБА_3 було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності і причин про поважність його пропуску та його поновлення позивачем не було надано. А тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 229 ЦК України, п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна відмовити.

З повним рішенням суду особи, як беруть участь у справ, зможуть ознайомитись 29 листопада 2015 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: