Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/189/15 Головуючий у 1-й інстанції Моцний О.С.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначивши, що 02.07.2013 року близько 15 години 00 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки "Камаз 53212", державний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності, проїжджаючи по вул. Михайлівській в м. Селидове, при здійсненні маневру зі зміною напрямку руху, не впевнився в безпечності цього маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки " Subaгu Forester", державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності, який був припаркований біля будинку № 83 по вул. Михайлівській в м. Селидове.

Внаслідок винних дій відповідача йому було спричинено матеріальну шкоду, яка за виставленим йому СТО рахунком складає 12 800 гривень, а з урахуванням зміни курсу долару США 17 711 грн.

Оскільки відповідач нічого не зробив для відшкодування шкоди, у тому числі і по страховому полісу, що також в суттєвій мірі викликає у нього душевні страждання, порушився життєвий ритм. У зв'язку з зазначеним та уточнивши позовні вимоги позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 17 711 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. та сплачений ним судовий збір в розмірі 150 грн..

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в наслідок ДТП у розмірі 17 711, 50 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 повернення судового збору у розмірі 150 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 93,60 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що страхова компанія має відповідати за завдану шкоду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову не відповідає зазначеним положенням закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 02.07.2013 року близько 15 години 00 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки "Камаз 53212", державний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності, проїжджаючи по вул. Михайлівській в м. Селидове, при здійсненні маневру при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності цього маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки " Subaгu Forester", державний номер НОМЕР_2, що належить з ОСОБА_3 на праві власності, який був припаркований біля будинку № 83 по вул. Михайлівській в м.Селидове. За що постановою суду від 02.07.2013 року був притягнутий за вчинення ДТП до штрафу у сумі 340 гривень. (а.с.6)

За звітом експерта від 31.07.2013 року про оцінку завданої шкоди автомобілю марки " Subaгu Forester", державний номер НОМЕР_2, що належить з ОСОБА_3 на праві власності, матеріальний збиток завданий власнику автомобілю марки " Subaгu Forester" з урахуванням його зносу складає 6344,11 гривень. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт 1477,20 гривень , вартість складових що підлягають заміні 10 332,33 гривні, вартість необхідних для ремонту матеріалів 692,65 гривень, а з урахуванням коефіцієнту зносу 0,596 вартість відновлювального ремонту складає 6344,11 гривень (а.с.56-61, 129-137)

За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Сторони та третя особа у судове засідання тричі не з'явилися, клопотань про витребування не надходило.

За вимогами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9383450 автомобіль марки "Камаз 53212", державний номер НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ "Український страховий дім". (а.с.54)

За клопотанням відповідача ухвалою суду першої інстанції до участі в справі в якості третіх осіб була залучена страхова компанія ПрАТ "Український страховий дім" (а.с. 26).

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції намагався з'ясувати у страховій компанії ПрАТ "Український страховий дім" чи звертався ОСОБА_3 , або ОСОБА_2 щодо страхового випадку щодо ДТПЄ, яке мало місце 02.07.2013 року.

Між тим підтвердження того, що ОСОБА_2, або потерплий звертався до страхової компанії не має.

За роз'ясненнями п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 вказаного Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Матеріали справи не містять в собі повідомлення страхової компанії від застрахованої особи, як проте стверджується в апеляційній скарзі.

Як у суді першої інстанції так і перевірка апеляційним судом такого підтвердження не знайшла, а тому суд правильно вирішив, що відповідальність за завдану шкоду покладається на вину особу ОСОБА_2

Між тим, що визначаючи розмір шкоди суд допустився помилки.

За змістом роз'яснень п. 14 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при стягненні вартості пошкодженого майна (у разі відшкодування збитків) має враховуватися зношеність пошкодженого майна.

У постанові від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 3142/5/2092.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Задовольняючі позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у сумі розмірі 17 711 грн., суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок винних дій відповідача йому було спричинено матеріальну шкоду, яка складає 17 711 грн., при цьому не врахував, що за звітом експерта від 31.07.2013 року про оцінку завданої шкоди автомобілю марки " Subaгu Forester", матеріальний збиток завданий власнику автомобілю марки " Subaгu Forester" з урахуванням його зносу складає 6344,11 гривень і в звіті врахована вартість запчастин. (а.с.56-61, 129-137)

Позивач не зазначає, що він відремонтував свій автомобіль, та не надав доказів проте, що він зробив ремонт автомобіль і фінансових документів про фактично понесені витрати.

Стягуючи вартість шкоду за ціною нових запчастин 6850 гривень (а.с.72) , суд першої інстанції не взяв до уваги , що вартість пошкоджених деталей транспортного засобу має визначатися на момент ДТП, з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Крім того суд першої інстанції взяв до уваги рахунок на оплату № 682 від 17.12,2013 року ТОВ "Автоекспрес" на суму 12 800 гривень, який не є фінансовим документом підтверджуючим відповідно до ст.ст.57-59, 64 ЦПК України, та ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" сплату цієї суми та не визначає розмір завданої шкоди.

У розрахунку позову зазначено вартість білета 560 гривень (а.с.9) і надається копія білета Донецьк-Ялта з датою відправлення 09.07.2013 року, між тим ДТП було 02.07.2013 року не має обґрунтування яке відношення має білет Донецьк-Ялта з датою відправлення 09.07.2013 року до ДТП.

У розрахунку позову також зазначено розходи на бензин та проходження ТО -250 гривень і доставку автомобіля на ремонт та його повернення 390 гривень. Між тим доказів про проведення ремонту та таких витрат не має.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Отже перерахунок позивача розміру завданої шкоди з урахуванням зміни курсу долару США до 17 711 грн. є таким , що суперечить вимогам статті 192 ЦК України.

За таких обставин колегія судів вважає, що підлягає стягненню шкода відповідно до звіту експерта від 31.07.2013 року про оцінку завданої шкоди автомобілю марки " Subaгu Forester", державний номер НОМЕР_2, що належить з ОСОБА_3 на праві власності, з урахуванням його зносу у сумі 6344,11 гривень.

Розмір моральної шкоди не спростовується в апеляційній скарзі , проте зазначається, що її має сплачувати страхова компанія.

Між тим якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, тобто моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у зв'язку із пошкодженням майна на суму 1000 гривень, в обґрунтування зазначає, що він визнав душевних страждань, понесених пошкодженням майна, був обмежений у пересуванні, тривалість не відшкодування шкоди.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди судова колегія виходить із вимог ст. 23,1167 ЦК України, та роз'яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_3, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивача, та з урахуванням вимог розумності і справедливості суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 1000 гривень в якості моральної шкоди.

Оскільки рішення суду не в повному обсязі відповідає вимогам матеріального закону та наданими сторонами доказів в частині розміру завданої матеріальної шкоди колегія судів вважає за необхідним його змінити.

За наведених обставин, судова колегія дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції з частковим задоволення позову ОСОБА_3, та стягнення на його користь з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у сумі 6344,11 гривень.

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 червня 2014 року у цій справі в частині розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди змінити з 17 711 (сімнадцяти тисяч сімсот одинадцять) гривень 50 копійок на 6344 (шість тисяч триста сорок чотири) гривні 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави відстрочену суму судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 121 гривня 90 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді