Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3798/13-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 39 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Снітка С.О.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання права на спадкування та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду даним позовом.

В обґрунтування позову зазначав, що після смерті батька ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та відповідачки ОСОБА_2 Однак відповідач не визнає його права на спадкування майна померлого ОСОБА_4 за законом та вчиняє дії направлені на продаж спадкового майна, на яке він має право. У зв'язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

За наведених обставин та після уточнення позовних вимог, позивач просив постановити рішення суду, яким визнати за ним право на частину спадщини після померлого ОСОБА_4 за законом на 1/3 від 68/100 житлового будинку по АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 1/6 вартості автомобіля Лексус 460, 2007 року випуску з державним номером НОМЕР_2, що становить 62 710,83 грн., а також 1/6 вартості автомобіля Мітсубісі Лансер 1,6, що становить 24 341,12 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/3 частки від 1/2 частини 46/100 ідеальних частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та 1/3 частки від 1/2 частини автомобіля марки «Lexus 470», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 341 грн. 12 коп. - вартість 1/3 частки від 1/2 частини автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» 1,6 Comfort, 2009 року випуску, № кузова НОМЕР_3.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Зокрема зазначає, що звернення позивача з позовом до суду було передчасним, оскільки право на захист порушених прав у судовому порядку могло виникнути у позивача лише після отримання свідоцтва про право на спадщину та визначення належної кожному спадкоємцю частки майна, або обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Однак матеріали справи не містять обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 22.04.2013 року звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме про визнання права на спадкування та стягнення коштів вартості належної йому частки в спадковому майні, зокрема автомобілів марки «Lexus 470» і Мітсубісі Лансер.

Вирішуючи позов суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про право на спадкування майна спадкодавця за законом, частина якого відчужена відповідачем без згоди позивача, а тому є підстави для його задоволення.

Проте повністю з позовом та висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», іншими законами та підзаконними нормативними актами. Зокрема главою 86 ЦК, а також Законом України "Про нотаріат", наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/6 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», якими визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину.

Зокрема, згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який на день смерті перебував у шлюбі з ОСОБА_2. Померлий також являвся батьком ОСОБА_1 - позивача у даній справі, та ОСОБА_3 - третьої особи по справі.

Тобто, відповідно до ст. 1258, 1261 ЦК України ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 першої черги за законом.

Всі вказані особи у передбачений законом, а саме статтями 1269, 1270 ЦК України шестимісячний термін подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.77, 78, 92).

При цьому, ОСОБА_2, відповідач у даній справі, в заяві про прийняття спадщини вказала, що крім неї іншими спадкоємцями за законом є ОСОБА_1, ОСОБА_3, тобто позивач та третя особа.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_2 визнається право ОСОБА_1 на спадщину після смерті ОСОБА_4, і це свідчить про відсутність спору між сторонами про право позивача ОСОБА_1 на спадкування майна, а також про наявність умов для одержання останнім в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відтак, доводи позивача про не визнання відповідачем ОСОБА_2 його права на спадкування майна померлого ОСОБА_4 не є обґрунтованими.

Видача свідоцтва про право на спадщину згідно ст. 1298 ЦК України проводиться нотаріусом після закінчення шестимісячного строку. Передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини не надає права отримати раніше зазначеного строку свідоцтво про право на спадщину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Це твердження підтверджується і листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, в якому зазначається, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено позивачем в процесі апеляційного розгляду справи, нотаріус в оформленні права на спадщину спадкоємцям, в тому числі і йому - ОСОБА_1 не відмовляв, відповідна постанова про відмову в оформленні права на спадщину нотаріусом не приймалася, за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивач до нотаріуса не звертався.

Враховуючи, що право на захист порушених прав у судовому порядку могло виникнути у позивача лише після отримання свідоцтва про право на спадщину та визначення належної кожному спадкоємцю частки майна, а відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то звернення позивача ОСОБА_1 до суду з даним позовом є передчасним.

Також, доводи позивача про обґрунтованість підстав подання до суду даного позову, посилаючись на вчинення відповідачем дій направлених на продаж спадкового майна, є безпідставними, оскільки охорона спадкового майна відповідно до ст.1283 ЦК України перебуває в компетенції нотаріуса.

Разом з тим, ОСОБА_1 заявив вимогу про стягнення з відповідача вартості частини спадкового майна, зокрема частини вартості спадкових автомобілів, не заявивши вимоги про визнання права на належну йому частку вказаного спадкового майна, яка безпідставно була задоволена судом даним рішенням.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги колегія суддів визнає обґрунтованими та задовольняє апеляційну скаргу.

Тому, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

В решті судове рішення сторонами не оскаржується, а тому не є предметом перевірки його законності апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2015 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права на спадкування та стягнення коштів і судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: