Справа №487/5943/14-ц 11.03.2015 11.03.2015 11.03.2015
Провадження №22-ц/784/704/15
Провадження № 22ц/784/704/15 Головуючий у 1-ї інстанції Андрощук В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

при секретарі: Яценко Л.В.,

за участю: стягувачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року

за поданням

старшого державного виконавця Заводського Відділу державної виконавчої служби

Миколаївського міського управління юстиції

(далі - Заводського ВДВС ММУЮ)

про примусове проникнення до житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 червня 2014 року старший державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ Биков І.С. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житлового приміщення квартири АДРЕСА_2, ? частина якого належить боржниці ОСОБА_4 на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 80 000грн.00коп. в межах вартості спадкового майна.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року подання старшого державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі стягувачка ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою подання старшого державного виконавця задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Так, статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду, яке набрало законної сили та на підставі якого відкрито виконавче провадження, оскаржено представником боржника в касаційному порядку, а тому вирішення такого подання по суті є передчасним.

Між тим, до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права та внаслідок неповного з'ясування фактичних обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Заводському ВДВС ММУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 28 квітня 2014 року на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 80 000грн.00коп. в межах вартості спадкового майна.

Матеріали справи містять копії виконавчого листа та постанови про відкриття провадження, а також копію виклику боржника до державного виконавця, та акти про неможливість доступу до житлового приміщення, в якому зареєстрована боржниця: АДРЕСА_1.

Дані про отримання боржником усіх направлених державним виконавцем документів, окрім вимоги від 19 травня 2014 року, відсутні, та не витребувані судом.

В той же час, старшим державним виконавцем у поданні ставиться питання про надання доступу до належної у порядку спадкування ? частини майна боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, але у його змісті відсутнє посилання на належність прав інших осіб на іншу ? частину квартири.

За такого, розглянувши подання без участі державного виконавця і без дослідження матеріалів виконавчого провадження, витребування доказів на підтвердження викладених державним виконавцем обставин, суд дійшов до безпідставного висновку про передчасність пред'явленого подання, у зв'язку з касаційним оскарження рішення, яке набрало законної сили.

На ці обставини справи та вимоги закону, суд уваги не звернув, тоді як вони мають суттєве значення для правильного вирішення спірного питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду у відповідності з п. 3 ч.1. ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею витання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року скасувати, а питання про вирішення подання старшого державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча Судді