Справа № 739/1697/15-ц
Провадження № 2/739/366/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Богданової Г.П.,

відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі позивач), діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором №CNNSGA від 05 червня 2008 року у розмірі 4 450 доларів США 45 центів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у розмірі 7 060 доларів США на термін до 05 червня 2018 року зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязань до кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Станом на 16 вересня 2015 року відповідачка свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 4 405 доларів США 45 центів, з яких 3 603 долари США 79 центів заборгованість за кредитом, 384 долари США 30 центів заборгованість за процентами, 95 доларів США 55 центів заборгованість по комісії, 144 долари США 06 центів пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 11 доларів США 37 центів фіксована частина штрафу та 211 доларів США 39 центів процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання.

У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому в позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно згідно вказаного вище договору отримала кредит в доларах США на придбання житла. Для забезпечення виконання договору було укладено договір поруки між позивачем та ОСОБА_2 З січня 2015 року вона втратила можливість своєчасно згідно графіку платежів виплачувати отриманий кредит через скрутне матеріальне становище. Вимоги про дострокове виконання зобовязання за договором вона не отримувала. На даний час дія кредитного договору не закінчилася, однак позивач вимагає повернути всю суму, яка залишилася до сплати за кредитним договором. Від подальшого виконання кредитного договору та виплати кредиту не відмовляється, але вимоги позивача про сплату всієї суми боргу вважає безпідставними.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 05 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, що підтверджується його статутом (а.с. 26) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CNNSGA відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 7 060 доларів США, з яких 6 000 доларів США на споживчі цілі, 180 доларів США на сплату у момент надання кредиту винагороди за надання фінансового інструменту, 50 доларів США на страхування майна, 30 доларів США на особисте страхування та 800 доларів США на сплату страхових платежів. Договором визначено обовязок відповідачки слачувати за користування кредитом відсотки у розмірі 1,25 на місяць, тобто 15% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% (а.с. 14-16).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 1.1 банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений у пункті 8.1 цього договору.

Пунктом 8.2 визначено, що для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок 2909 0057 9202 14 дляя зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник доручає без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти: винагороду за надання фінансового інструменту банку у розмірі 180 доларів США, на оплату страхових платежі у розмірі 80 доларів США.

З наявної у матеріалах справи копії заявки на видачу грошей вбачається, що відповідачка отримала за кредитним договором №CNNSGA готівкою 6 000 доларів США. (а.с. 19). Також вбачається, що решта отриманого нею кредиту була перерахована позивачем на сплату страхових платежів, винагороди, страхування майна та особисте страхування позивачальника.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачкою та надав останній передбачені договором кредитні кошти.

Згідно пункту 8.1 договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячні платежі) у сумі 118 доларів США 27 центів згідно графіку погашення кредиту, який є додатком №2 до договору для погашенння заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії. Періодом сплати вважається період з 24 по 28 число кожного місяця.

Додатком №2 до кредитного договору №CNNSGA визначено графік погашення кредиту, відповідно до якого відповідачка зобовязана здійснювати платежі на виконання умов договору у період з липня 2008 року по червень 2018 року щомісячно у розмірі 118 доларів США 27 центів (а.с. 17-18).

Пунктом 8.1.1 передбачено, що позичальник зобовязується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у пункті 8.1. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абзаці 1 пункту 8.1 цього договору.

Згідно пункту 8.1.2 договору у разі порушення термінів оплати, передбачених пунктом 8.1.1 (в тому числі оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Пунктом 8.4 договору передбачено обовязок позичальника у випадку порушення зобовязань з погашення кредиту, сплатити пеню у розмірі 0,15% від суми прострочення заборгованості за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні.

Згідно пункту 8.3 договору виконання зобовязань забезпечено іпотекою будинку, розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Вокзальна, 10.

Також 05 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №CNNSGA, відповідно до якого ОСОБА_2 виступив поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №CNNSGAвід 05 червня 2008 року (а.с. 20).

Пунктом 2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Частинами першою та другою статті 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачкою 05 червня 2008 року, вбачається, що остання з січня 2015 року свої зобовязання за договором належним чином не виконує, останній платіж на погашення заборгованості здійснений нею 29 грудня 2014 року, в результаті чого станом на 16 вересня 2015 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 4 450 доларів США 45 центів, зокрема тіло кредиту - 3 603 долари США 79 центів, заборгованість за процентами 384 долари США 30 центів, заборгованість по сплаті комісії 95 доларів США 55 центів, пеня- 144 долари США 06 центів, заборгованість по сплаті штрафів 222 долари США 76 центів. Даний розрахунок в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією суд визнає обґрунтований і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між позивачем та відповідачкою.

22 вересня 2015 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про дострокове повернення кредиту, отриманого за договором, у звязку з простроченням платежів (а.с. 9-13).

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки в судовому засіданні зясовано, що відповідачкою ОСОБА_1 допущено порушення термінів оплати за кредитним договором на 120 календарних днів, згідно пункту 8.1.2 договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів повернення в повному обсязі кредиту, процентів за користування ним, винагород, а також сплату пені та штрафів.

При цьому вирішуючи питання щодо права позивача вимагати повернення кредиту, процентів за користування ним, комісії, сплату пені та штрафів в іноземній валюті, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статями 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України- гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки вони є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України №6-145цс15 від 24 вересня 2014 року та №6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, що відповідно до частини першої статті 360-7 мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Як вбачається з матеріалів справи ЗАТ КБ «ПриватБанк» з 29 липня 2003 року мало банківську ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 37-40).

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Оскільки кредитний договір №CNNSGA був укладений сторонами 05 червня 2008 року, то на час його укладення Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача за кредитним договором №СNNSGA від 05 червня 2008 року заборгованості за кредитом у розмірі 3 603 долари США 79 центів, а також заборгованості за процентами у розмірі 384 долари США 30 центів та заборгованості за комісією у розмірі 95 (девяносто пять) доларів США 55 центів, оскільки нараховані проценти та комісія не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Стосовно стягнення нарахованої за договором пені у розмірі 144 долари США 06 центів та штрафі у розмірі 222 долари США 76 центів суд враховує, що їх розмір у доларах США згідно розрахунку заборгованості визначений правильно та відповідно до умов договору. Водночас, пеня та штраф є фінансовими санкціями за порушення грошового зобовязання, відповідно можуть бути стягнуті лише у національній валюті України гривні за курсом Національного Банку України на 16 вересня 2015 року, за яким позивачем було розраховано ціну позову, що становив 21 гривня 99 копійок за 1 долар США. Відповідно з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню пеня за невиконання грошового зобовязання у розмірі 3 167 грн. 88 коп. (144 доларів США 06 центів х 21 гривню 99 копійок) та штрафи, нараховані за договором, у розмірі 4 898 гривень 49 копійок (222 долари США 76 центів х 21 гривню 99 копійок). Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, при цьому розмір задоволених позовних вимог відповідає розміру заявлених позовних вимог, на підставі частини третьої статті 88 ЦПК України з кожного з відповідачів необхідно стягнути по 733 грн. 99 коп. на користь позивача в якості відшкодування понесених ним у справі судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 192, 526, 530, 533, 554, 610, 611, 625, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», (адреса реєстрації: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) за кредитним договором № CNNSGA від 05 червня 2008 року заборгованість за кредитом у розмірі 3 603 (три тисячі шістсот три) долари США 79 центів, заборгованість за процентами у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) долари США 30 центів, заборгованість за комісією у розмірі 95 (девяносто пять) доларів США 55 центів, пеню, нараховану за договором, у розмірі 3 167 (три тисячі сто шістдесят сім) гривень 88 копійок та штрафи, нараховані за договором, у розмірі 4 898 (чотири тисячі вісімсот девяносто вісім) гривень 49 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 733 (сімсот тридцять три) гривні 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 733 (сімсот тридцять три) гривні 99 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 09 грудня 2015 року.