Справа № 509/820/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Демеденко Ю.А.

за участю державного виконавця ВДВС Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Оборонна, 6, -

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло вищевказане подання, в якому зазначено, що у відділі ДВС Овідіопольського РУЮ знаходяться виконавчий лист № 2-1646, виданий 07.09.2009 р. Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_3 на утримання дитини в розмірі 400 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

В поданні вказується, що станом на 31.01.2015 р. сума заборгованості боржника по сплаті аліментів складає - 11726,39 грн., яка боржником не погашена. У звязку з цим державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянину ОСОБА_2

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримала.

Заслухавши пояснення державного виконавця та дослідивши матеріали подання, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 11 ч.3 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника юридичної особи за межі України, до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд вважає, що державний виконавець не довів, що боржник ОСОБА_2 дійсно, умисно, ухиляється від покладених на нього зобовязань щодо сплати аліментів за вищевказаним рішенням суду, та не сплачує суму боргу за виконавчим листом, пояснивши при цьому, що боржник, починаючи з вересня 2009 року дійсно частково сплачує аліменти з розрахунку 400 грн. щомісячно, однак не в повному розмірі, враховуючи, що з 2009 р. змінився розмір прожиткового мінімуму і на сьогодні, сума аліментів складає 643 грн. на місяць, тобто у боржника існує вищевказана заборгованість, не надавши при цьому розрахунку вже сплачених боржником аліментів.

Судом встановлено що боржник ОСОБА_2 не працевлаштований, також з розрахунку погашення заборгованості складеного державним виконавцем вбачається що стягувачу було надано розписку на суму 800 грн. від 23.10.2014 року, яка відноситься до боргу станом на жовтень 2014 року.

На думку суду, вказана часткова сплата аліментів боржником ОСОБА_2 свідчить про його бажання та можливість сплачувати заборгованість по аліментам, враховуючи погашену суму боргу, про яку пояснила державний виконавець, що підтверджує той факт, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду і не має наміру уникати відповідальності за ст. 164 КК України, про що письмово був попереджений, а також не має наміру покидати межі України, що також не було доведено суду державним виконавцем.

Також суд звертає увагу на неналежне сповіщення боржника ОСОБА_2 а саме попередження винесене державним виконавцем Бурдюжею Т.І. в якому вона зобовязує боржника зявитись до Відділу Державної виконавчої служби Овідіопольского РУЮ на 10:00 годину, без дати та місяця коли саме боржнику слід зявитись до відділу ДВС (а.с. 11).

Державний виконавець не надала суду жодних обґрунтованих підстав намагання боржником покинути межі України та його намагання це зробити, пославшись на голослівні твердження стягувача ОСОБА_3, зі слів якої вона дізналася про це.

Крім того, в матеріалах подання ВДВС - відсутні жодні документальні відомості щодо належного повідомлення державним виконавцем боржника ОСОБА_2, щодо відкриття виконавчого провадження по вищевказаному виконавчому листу суду, доказів його обізнаності про його попередження щодо необхідності сплати боргу, а також, направлення до суду подання про тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон, у звязку з чим суд вважає подання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд на протязі 5 днів, з дня її проголошення.

Суддя Гандзій Д.М.