РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12270/14-ц

Провадження № 2/643/2791/15

30.10.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Майстренко О.М. при секретарі Шабатько Л.М. розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди

ВС Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом та просить поновити її на посаді юриста на ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт», стягнути з ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з "25" березня 2014 р. до дня поновлення на роботі, стягнути з ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування посилається на те, що вона працювала юристом в ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» з 02.10.2012 року. З кінця 2013 року на підприємстві систематично не виконувались обов'язки зі сплати заробітної плати, у зв'язку з чим 03.04.2014 року вона вимушена була звернутися до суду із заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі. На даний час справа знаходиться на розгляді Московського районного суду м. Харкова. Під час слухання справи, а саме 24 липня 2014 року відповідачем було надано до суду відомості щодо її звільнення.

14 серпня 2014 року під час ознайомлення із матеріалами справи №643/4842/14-ц вона ознайомилась із копією наказу про її звільнення, від 25.03.2014 року №21-К на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Своє звільнення вважає незаконним та неправомірним.

Згідно статті 40 Кодексу законів про працю України прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин протягом трьох годин.

Відсутністю на роботі є знаходження працівника поза територією підприємства або об'єкта, де він відповідно до трудових обов'язків повинен виконувати доручену йому роботу.

Відповідно до ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник підприємства або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Статтею 148 КЗпП передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником підприємства або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Для правомірного звільнення працівника повинні бути відповідні документи, які оформляє керівник, а саме:

доповідна керівника про відсутність працівника без поважної причини;

акт, підписаний трьома особами з числа співробітників, про відсутність працівника;

табель обліку робочого часу має також відображати відсутність працівника.

При звільненні працівника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, видається наказ (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, з яким працівник повинен бути ознайомлений під розписку. Дата наказу має відповідати останньому фактичному дню роботи. Працівнику видається копія наказу з його підписом про ознайомлення в день звільнення, а також трудова книжка.

Відповідно до ст.116 КЗпП в день звільнення працівнику мають бути виплачені всі належні йому суми. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Крім того, у випадку звільнення працівника за порушення трудової дисципліни він не має права на одержання невикористаної відпустки, проте за ним зберігається право на грошову компенсацію за невикористану відпустку.

Так, ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» було порушено усю законодавчу процедура звільнення працівника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Територія підприємства де відповідно до трудових обов'язків працівнику доручено виконання роботи встановлюється внутрішніми документами підприємства та доводиться до відома працівника при покладанні на нього трудових обов'язків. Такими документами є колективний договір або трудова угода із працівником, посадові інструкція та правила внутрішнього трудового розпорядку. При прийнятті на роботу жоден із цих важливих документів між нею та ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» не укладався. Свої трудові обов'язки на підприємстві вона виконувала за дорученням генерального директора ОСОБА_2 Дані доручення вона виконувала як в офісі підприємства так і за його межами. За порушення трудового законодавства та законодавство про працю підприємство не одноразово було притягнути до адміністративної відповідальності.

При звільненні працівника за п. 4 ст. 40 КЗпП України необхідним документом є доповідна записка безпосереднього керівника працівника. Так після ознайомленні з матеріалами справи 643/4842/14-ц у справі міститься доповідна записка заступника генерального директора із збуту ОСОБА_3, яка слугувала підставою для звільнення у наказі №2/1-К від 25.03.2014 року про звільнення на підстав п. 4 ст. 40 КЗпП України. Заступник генерального директора зі збуту ОСОБА_3 ніколи не являвся її керівником, так як робота юриста ні яким чином не пов'язана зі збутом підприємства. Тому на її думку дана доповідна записка ніяким чином не може слугувати головною підставою для її звільнення.

Сам наказ про звільнення не був наданий їй для ознайомлення, та до сих пір підприємство не надало його на ознайомлення, навіть під час слухання справи про стягнення заборгованості по заробітній платі. Із матеріалів зазначеної вище цивільної справи підприємство направило лист, без опису на адресу її реєстрації 10.04.2014 року, тобто після отримання її позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, який був поданий 03.04.2014 року до Московського районного суду.

Вважає що наказ про її звільнення є незаконним та неправомірним через що вона вимушена звернутися до суду про захист права на працю. Дані факти спричинили їй моральні страждання, нервування та невпокійливий стан. Вона не має можливості використовувати та реалізовувати своє право на працю. Вважає що такі дії ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» завдали їй моральної шкоди та мають сплатити моральну компенсацію.

Відповідач позов не визнав, пояснивши що позивач була звільнена на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України згідно з наказом від 25.03.2014 року №21-К.

Підставою для звільнення став прогул без поважних причин.

Згідно з проведеною перевіркою позивач не була присутня на робочому місці з 17.02.2014 року.

В зв*яку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці були складені акти, поважних причин відсутності остання не надала, перевіркою її відсутності встановити причини не надалось можливим, в зв*язку з чим остання була звільнена на підставі п. 4 ст. 40 КЗопП України.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Як було встановлено судом, наказом № 11-К від 02.10.2012 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду юриста з 02.10.2012 року в ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт».

Наказом від 03.03.2014 року наказом від 03.03.2014 року № 1-ОД була створена комісія по трудовим спорам для з*ясування причин відсутності на робочому місці юриста Нечаєвої К.О.

Згідно з актами № 1 від 28.02.2014 року, № 2 від 14.03.2014 року, №3 від 21.03.2014 року, які були складені членами комісії по трудовим спорам було встановлено, що ОСОБА_1 відсутня на робочому місці з 17.02.2014 року.

Також членами комісії були складені акти про вихід по місцю проживання ОСОБА_1 для отримання пояснень про її відсутність на робочому місці, однак двері квартири ніхто не відкривав, та на телефонні дзвінки не відповідав.

Наказом № 2/1-к від 25.03.2014 року ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади юриста з 25.03.2014 року за прогул без поважних причин, згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

Прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відсутність ОСОБА_1 на роботі також підтверджується табелем обліку використання робочого часу, та показаннями свідка ОСОБА_4

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду доказів відсутності на роботі по поважній причині, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.. 57-60 ЦПК України, ст. ст. 40 п. 4, 232, КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ТОВ «Автоскладальне підприємство «Кобальт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду через районний суд.

Суддя: