Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 рік м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши цивільну справу за позовом:

Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві, яка була уточнена під час судового розгляду справи, позивач зазначає, що відповідно до укладеного 25.09.2008 року договору № ZPJ0A800000388 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк, та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 16519.83 доларів США на наступні цілі: 16032,06 доларів США - на купівлю автомобіля, 487,77 доларів США - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 24.09.2013 року.

ЗАТ КБ ПриватБанк" зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав у повному обсязі, а саме: надав кредитні кошти у розмірі 16519.83 доларів США, а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19.11.2014 року має заборгованість у розмірі - 79835,56 доларів США, що за курсом - 15.20 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.11.2014 року складає -1213500,51 грн., яка складається з наступного:15937.89 доларів США - заборгованість за кредитом; 5163.87 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 54916.44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 16.45 доларів США - штраф (фіксована частина); 3800.91 доларів США - штраф (процентна складова).

Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати.

В судове засідання представник позивача в особі Смірнової О.К. не з'явилася, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглядати справу у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, пояснивши, що не заперечує факту укладення з позивачем 25.09.2008 року кредитно-заставного договору, але вважає, що передавши 11.06.2009 року позивачеві заставний автомобіль, він виконав умови договору у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, посилаючись на те,що відповідач, передавши 11.06.2009 року позивачеві заставний автомобіль, виконав умови договору у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 25.09.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк, та відповідачем було укладено кредитно-заставний договір № ZPJ0A800000388, копія якого є у справі, відповідно до умов якого (п.2.1), банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання.

Згідно з п.16.1-п.16.1.7 кредитно-заставного договору, банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі 16519.83 доларів США на наступні цілі: 16032,06 доларів США - на придбання позивальником автомобіля; 487,77 доларів США - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 24.09.2013 року.

Відповідно до п.16.1.8 та п. 16.6 кредитно-заставного договору, щомісяця з 22 по 26 число позичальник зобов'язався сплатити щомісячний платіж в розмірі 520,97 доларів США.

У випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 6.2.2. та 6.2.3. договору щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки (п. 14.2. кредитно-заставного договору).

При порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання (п. 14.9. кредитно-заставного договору).

Сторони встановлюють строки позовної давності за вимоги про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки - тривалістю у 5 років (п. 14.11 кредитно-заставного договору).

Відповідач в судовому засіданні не оспорює факту укладення зазначеного договору з позивачем.

Судом встановлено, що договір, який є предметом даного спору, на даний час не змінений, не розірваний, не припинений, не визнаний недійсним, незаконним…., а тому, має законну силу. Між сторонами договору було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, які були укладені у формі, встановленій законом (письмовій), а волевиявлення сторін по справі було вільним.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору та ця угода відповідає вимогам діючого законодавства України, як на час її укладення, так і на теперішній час.

Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує.

Станом на 19.11.2014 року у відповідача виникла заборгованість в сумі: 79835,56 доларів США, що за курсом - 15.20 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.11.2014 року складає -1213500,51 грн., яка складається з наступного:

- 15937.89 доларів США (що еквівалентно 242255, 93 грн.) - заборгованість за кредитом;

- 5163.87 доларів США (що еквівалентно 78490, 82 грн.) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 54916.44 доларів США (що еквівалентно 834729,89 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 16.45 доларів США(що еквівалентно 250,04 грн.) - штраф (фіксована частина);

- 3800.91 доларів США (що еквівалентно 57773,83 грн.) - штраф (процентна складова).

Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі.

Позивач письмово повідомив відповідача про існуючу заборгованість та про необхідність її сплатити, що підтверджується повідомленням від 30.06.2014 року, реєстром поштових відправлень рекомендованих листів та квитанцією, копії яких є у справі, але, заборгованість відповідачем погашена не була.

Таким чином, відповідач порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, суд вважає, що вина відповідача у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Докази, які б спростовували цей факт, відповідачем не надано.

Разом з тим, за правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначено вище, заборгованість за кредитом складає - 15937.89 доларів США, а пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 54916.44 доларів США.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки, із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі, з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Тому, Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Таким чином, виходячи з викладеного, а також з обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, суд вважає необхідним зменшити розмір пені з 54916.44 доларів США (що еквівалентно 834729,89 грн.) до 15937.89 доларів США (що еквівалентно 242255, 93 грн.), що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності і розумності.

Відповідно до п.2.2 договору, для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором, позивальник надає банку предмет застави в заставу.

Відповідно до п.8.1, 16.7 договору, предметом застави за цим договором є автомобіль: "MERCEDES - BENZ S 420", 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належав позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до п.12.2.4 договору, при переході предмета застави у володіння банку відповідно до статей 12.2.2 та 12.2.3 договору, умови договору зберігають чинність для сторін, за винятком права користування предметом застави.

Судом встановлено, що 11.06.2009 року відповідач перебав позивачеві зазначений автомобіль на реалізацію для погашення заборгованості за договором, який є предметом даного спору, що підтверджується Актом, копія якого є у справі.

13.08.2012 року ОСОБА_1 видав довіреність, копія якої є у справі, якою надав право Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" бути його представником при вирішенні питань, пов'язаних з відчуженням та користуванням належним йому вищевказаним автомобілем.

З 27.01.2009 року вказаний автомобіль перебував під арештом у зв'язку з провадженням у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КК України, до 28.03.2014 року, що підтверджується витягом про реєстрацію заборони чи відчуження та постановою Комунарського райсуду м.Запоріжжя, копії яких є у справі.

Автомобіль позивачем було продано в 2014 році, а виручена сума в розмірі 8149,95 доларів США 05.11.2014 році була зарахована в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком позивача, що підтверджується випискою по рахунку, яка є у справі. Однак, сума, виручена від продажу автомобіля, не погасила всю існуючу заборгованість.

Відповідач просить суд відмовити позивачеві у позові, посилаючись на те, що він не має заборгованості перед позивачем, оскільки у 2009 році передав банку вищевказаний автомобіль. Проте, заперечення відповідача не ґрунтуються на законодавстві, яке регулює дані правовідносини, та, як вказано вище, передача позичальником заставного автомобіля банку, не позбавляє його від обов'язку виконання умов кредитно-заставного договору до повного погашення всіх сум, передбачених цим договором.

До того ж, судом встановлено, що відповідач, при передачі автомобіля банку, та й після того, не повідомив позивача про арешт заставного автомобіля, який був, у тому числі, перешкодою в його реалізації банком.

Крім того, відповідач, видавши 13.08.2012 року вищевказану довіреність позивачеві, знаючи про те, що автомобіль ще не реалізовано, не вжив ніяких заходів щодо виконання договору, реалізації автомобіля. Дії банку щодо затримки з реалізацією заставного автомобіля, відповідач також не оскаржував до теперішнього часу, як і не оскаржував процедуру реалізації, вартість проданого автомобіля, тощо.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, відповідач суду не надав.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитно-заставний договір № ZPJ0A800000388, укладеним 25.09.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк та ОСОБА_1 в сумі 40857,01 доларів США (що еквівалентно 621026,55 грн.), яка складається з наступного:

- 15937.89 доларів США (що еквівалентно 242255, 93 грн.) - заборгованість за кредитом;

- 5163.87 доларів США (що еквівалентно 78490, 82 грн.) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 15937.89 доларів США (що еквівалентно 242255, 93 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

- 16.45 доларів США(що еквівалентно 250,04 грн.) - штраф (фіксована частина);

- 3800.91 доларів США (що еквівалентно 57773,83 грн.) - штраф (процентна складова).

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654 грн., згідно платіжного доручення, яке є в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись рішенням Конституційного Суду України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року, Законом України "Про судовий збір", ст.ст.3, 509, 526,527,530, 549-552, 599, 610-612, 614, 615, 617, 625, 626, 627, 628, 629, 631, 638, 651, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60,88,208, 209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитно-заставний договір № ZPJ0A800000388, укладеним 25.09.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк та ОСОБА_1 в сумі 40857,01 доларів США (що еквівалентно 621026,55 грн.), яка складається з наступного: 15937.89 доларів США (що еквівалентно 242255, 93 грн.) - заборгованість за кредитом; 5163.87 доларів США (що еквівалентно 78490, 82 грн.) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 15937.89 доларів США (що еквівалентно 242255, 93 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 16.45 доларів США( 250,04 грн.) - штраф (фіксована частина); 3800.91 доларів США (що еквівалентно 57773,83 грн.) - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 3654 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко