АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/905/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3818/15Головуючий у 1-й інстанції Ряднина В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів його заробітку.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 14 вересня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що відповідач свої батьківські обовзки щодо дитини не виконує, матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 21 серпня 2015 року і до досягнення повноліття дитиною.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання, до досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку, починаючи з 21 серпня 2015 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3, просив змінити його зменшивши розмір стягуваних з нього аліментів на утримання доньки до ? розміру усіх видів доходу, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, а саме неврахування його майнового стану, у звязку з навчанням, а також надання матеріальної допомоги сестрі, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення місцевого суду в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 апелянтом не оскаржується, а тому колегією суддів не переглядається.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № І-КЕ № 193520 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 (а.с. 25) нарахована йому заробітна плата за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року становить 32 997,19 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дитині у розмірі 1/3 частки від його доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні питання про розмір аліментів, що має бути стягнутий з ОСОБА_3 суд першої інстанції повною мірою врахував вищезазначені обставини.

Заочне навчання у вищому навчальному закладі та несення витрат на його оплату, на що посилається апелянт, не є підставою для обмеження дитини у праві на утримання з боку батьків. Окрім того, вказана обставина була врахована судом при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання позивача ОСОБА_2.

Надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги сестрі не можна вважати істотною обставиною, яка може вплинути на розмір стягуваних аліментів. Окрім того, факт надання такої допомоги не було підтверджено будь-якими доказами.

У ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Так, всупереч вказаним вимогам, апелянтом не надано доказів того, що його сестра перебуває у нього на утриманні та (або) потребує матеріальної допомоги.

Інших доводів, які б впливали на висновки суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: