Справа № 127/4286/15-ц
Провадження 2/127/2550/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Сичук М. М. ,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

встановив:

Позивач в березні 2015 року звернулась в суд з позовом до Державної казначейської служби України про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної і матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.02.2013 року він звернувся до управління ПФУ в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком, проте отримав відмову, яку оскаржив до суду. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.08.2013 року визнано протиправною відмову управління ПФУ в м. Вінниці № 50/Т-2 від 01.04.2013 року та зобов`язано УПФ у м. Вінниці призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі постанови суду пенсія йому була призначена з 03.09.2013 року, а пенсію за період з 13.02.2013 року до 03.09.2013 року він отримав лише 24.12.2013 року. Протягом всього часу він перебував без засобів для існування, такі неправомірні дії пенсійного фонду порушили його конституційне право на соціальний захист, тому на підставі ст.ст. 23, 1173-1175 ЦК України стягненню підлягає моральна шкода в сумі 80 000 грн. і матеріальна шкода у виді упущеної вигоди в сумі 82 700 грн.

В ході судового розгляду в якості третьої особи було залучено Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Також ухвалою суду від 23 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці в частині вимог зобовязання спростування недостовірної інформації залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці просив закрити провадження в справі з тих підстав, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 1 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року, в задоволенні аналогічного позову відмовлено.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання з тих підстав, що ним змінено розмір моральної шкоди. Також надано лист УМВС України у Вінницькій області, який не був предметом попереднього судового розгляду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільних справ, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити, з наступних підстав.

Позивач в липні 2014 року звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 1 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року, в задоволенні аналогічного позову відмовлено.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 повторно звернувся з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Сторонами в даних цивільних справах є позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 казначейська служба України, предметом позову є відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а підставами позову є неправомірні дії Управління пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо неврахування трудового стажу позивача для призначення пенсії. В ході судового розгляду ухвалою суду позовні вимоги про зобовязання спростування недостовірної інформації, викладені в другому абзаці прохальної частини, залишено без розгляду.

Вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, оскільки наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому суд відхиляє заперечення позивача щодо закриття провадження в справі, які ґрунтуються на його поясненнях в різних сумах позовних вимог. Так, сума матеріального збитку і порядок обрахунку в двох цивільних справах є аналогічними. Визначаючи суму у відшкодування упущеної вигоди позивач виходив з того, що він виготовляє фарбу для трафаретного друку в кількості 50 кг на місяць, вартість якої становить 160 грн. за кілограм, а через відсутність коштів для закупівлі необхідних матеріалів, він не міг протягом всього часу з лютого до грудня 2013 року виготовити таку фарбу і упущена вигода становить 82 700 грн. Не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання представника третьої особи і посилання позивача на різний розмір суми морального відшкодування (80000 і 40000 гривень), оскільки предметом позову є відшкодування моральної шкоди. Законодавець при цьому визначає тотожність предметів позову, а не ціни позову.

Також позивач вказує, що ним надано лист УМВС України від 24 вересня 2014 року, який не був предметом попереднього судового розгляду. Суд зазначає, що даний лист не є новою підставою позову, а може бути оцінений як один з доказів. При цьому позивач вправі звернутись до суду з відповідною заявою у передбаченому законом порядку (в порядку касаційного оскарження, перегляду рішення тощо).

Керуючись ст. ст. 205, 209, 210 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя