Справа № 686/1193/15-ц
7 квітня 2015 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Логінової С.М.,
при секретарі - Греховій Г.Ю.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
за участю третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб без самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 за участю третіх осіб без самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом посилаючись на те, що ОСОБА_1 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому 23 січня 2003 року.
Починаючи з 25 грудня 2008 року і по даний час у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 3904 від 23 грудня 2014 року, видана житлово-експлуатаційною конторою № 5.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Починаючи з січня 2013 року і по даний час, ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає.
Позивач посилається на те, що ОСОБА_4 не проживає у квартирі за місцем її реєстрації без поважних причин, понад установлені законом строки, а тому є особою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Позивач просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, і від неї не надійшло повідомлень про причини неявки. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали позовну заяву позивача. Просили позов задовольнити.
Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, і від неї не надійшло повідомлень про причини неявки.
Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Конституцією України (ст.41) та ст. І Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», де закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.
Згідно ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно зі ст. 72 Житлового кодексу України в судовому порядку особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому 23 січня 2003 року.
Починаючи з 25 грудня 2008 року і по даний час у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 3904 від 23 грудня 2014 року, виданою житлово-експлуатаційною конторою № 5 та довідкою сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області від 30.01.2015 р.
Починаючи з січня 2013 року і по даний час, ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, не проживає, що підтверджується актом ЖЕК № 5 від 24.12.2014 р.
Також факт не проживання відповідача в означеному будинку понад рік без поважних причин підтверджується показаннями як свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8
Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо втрати ОСОБА_4 права на користування житлом у квартирі АДРЕСА_1, що у Хмельницькому, підлягають задоволенню, оскільки остання понад рік не проживає у будинку без поважних причин.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 319, 321, 383, 405 Цивільного кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб без самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 такою особою, що втратила право користування житлом у квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243, 60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.