Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Філімонової Ю.О., Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просили суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, як відшкодування завданої матеріальної шкоди, суму 123 554 гривень 61 копійку; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, як відшкодування завданої матеріальної шкоди, суму 1009 гривень, 77 копійок; стягнути з гр. ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, як відшкодування завданої моральної шкоди, суму 6000 гривень 00 копійок; стягнути з гр. ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, як відшкодування суми витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, у сумі 9 650 гривень 00 копійок та судових витрат у вигляді судового збору загальною сумою 1 488,64 гривень.

18 червня 2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва позивачем ОСОБА_1 та представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині суми шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка ухвалою суду від 27 серпня 2014 року, без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом як заява про збільшення позовних вимог.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивачі просять суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, як відшкодування завданої матеріальної шкоди, суму 123 554 гривні 61 копійку, а також 3 % річних у сумі 4 458 гривень, 12 копійок та збільшення боргу внаслідок інфляційних процесів у сумі 13 467 гривень 45 копійок; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, як відшкодування завданої матеріальної шкоди, суму 1009 гривень 77 копійок, а також 3 % річних у сумі 36 гривень 43 копійки та збільшення боргу внаслідок інфляційних процесів у сумі 110 гривень 06 копійок; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, як відшкодування завданої моральної шкоди, суму 6000 гривень 00 копійок; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, як відшкодування суми витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, у сумі 9 650 гривень 00 копійок та судових витрат у вигляді судового збору загальною сумою 1 488,64 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що близько 20 години 15 хвилин, 22 березня 2012 року ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем "Фольксваген Транспортер", д.н. НОМЕР_1, рухаючись по третій смузі проїзної частини бульвару Перова, в напрямку від вул.. П. Микитенка в бік регульованого світлофором перехрестя з вул.. М. Кибальчича в м. Києві, не надав дорогу ОСОБА_2, який керував автомобілем "Мерседес Спрінтер", д.н. НОМЕР_2 та рухався через перехрестя в зустрічному напрямку. Зіткнення сталося внаслідок винних та незаконних дій відповідача, про що свідчить постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року по справі № 1-п/2604/166/2012, який визнав дії відповідача винними в порушенні правил дорожнього руху (п. 16.6. ПДР України), що спричинили дорожньо-транспортну пригоду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої діями відповідача, постраждав ОСОБА_2 та його пасажирка, тому були госпіталізовані з травмами різного ступеню тяжкості, а транспортний засіб "Мерседес Спрінтер", д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на правах приватної власності, після зіткнення, взагалі ремонту не підлягає. У відповідності до відомостей наданих УДАІ ГУ МВС України в м. Києві встановлено, що в автоматизованій системі обліку та аналізу ДТП відсутні відомості щодо страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 Відповідно до Звіту з оцінки транспортного засобу № 9 від 16 січня 2013 року та Висновком якого встановлено, що відновлювальний ремонт автомобіля "Мерседес Спрінтер", д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, є недоцільним з економічної точки зору, а вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження при ДТП, складає: 122 954 гривні 61 копійки, оплатою за надання Звіту з оцінки транспортного засобу № 9 від 16 січня 2013 року, становлять 600 гривень 00 копійок, із розрахунку: 600 гривень 00 копійок. Матеріальний збиток, завданий ОСОБА_2 при проходженні лікування від тілесних ушкоджень, завданих при ДТП, відповідно до квитанцій про придбання медикаментів складає: 1 009 гривень 77 копійок. Загальна сума завданої відповідачем матеріальної шкоди ОСОБА_1 складає: 123 554 гривень 61 копійка із розрахунку: 122 954 гривні 61 копійка (матеріальний збиток) + 600 гривень 00 копійок (вартість здійснених досліджень). Загальна сума завданої відповідачем матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 складає: 1 009 гривень 77 копійок. Позивачі неодноразово з моменту ДТП зверталися до відповідача з вимогою відшкодувати хоч матеріальний збиток спричинений його діями в результаті вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги відповідач ігнорував. Санкції за прострочення сплати суми матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1 у відповідності до довідки-розрахунку: сума із розрахунку відсотків річних за період з 22 березня 2013 року по 04 червня 2014 року складає 4458,12 гривень; сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період складає 13 467,45 гривень. Санкція за прострочення сплати суми матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 у відповідності до довідки-розрахунку: сума із розрахунку відсотків річних за період з 22 березня 2013 року по 04 червня 2014 року складає 36,43 гривень, сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період складає 110,06 гривень. Таким чином, загальний розмір коштів, що випливають з нанесенням матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 складає: 141 480 гривень 18 копійок, а на користь позивача ОСОБА_2 становить 1156 гривень 26 копійок.

Крім того, вважають, що кошти, сплачені за надання юридичної допомоги на підставі угоди № 01-35-КН від 04 жовтня 2012 року та квитанції № 17506830 від 05 жовтня 2012 року, становлять 9 650 гривень 00 копійок повинні бути рішенням суду покладені на відповідача рівно як судові витрати.

Більше того, своїми незаконними діями відповідач наніс позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, розмір якої визначено 6000,00 гривень. Моральна шкода, яку нанесено мала вияв у погіршенні самопочуття, проявів нервового зриву, який стався в результаті пошкодження майна ОСОБА_1 та неможливості експлуатації транспортного засобу протягом понад рік. Їхній син, працюючи в сфері вантажних перевезень, втратив можливість заробляти для своєї родини на проживання, частково короткотерміново втратив працездатність, у зв'язку із ушкодженням здоров'я внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки. Переживаючи за здоров'я сина, за наслідки ушкодження, обставини спричинили негаразди в сім'ї позивача ОСОБА_1, що мають вияв у постійних конфліктах та сварках з чоловіком. Таким чином, незаконними діями відповідача вказані обставини негативно вплинули на стан її здоров'я та відношеннях у сім'ї.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення розміру позовних вимог, просили позов задовольнити. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила суду, що після ДТП її син - ОСОБА_2 потрапив до лікарні. Крім того, внаслідок ДТП вони досі не можуть відремонтувати автомобіль. Вони неодноразово зверталися до відповідача із проханням відшкодувати шкоду, але той не реагував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в яких просив розглядати справу у його відсутність. Також подав до суду заперечення на позов, в яких просив суд відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог на підставі того, що вони пред'явлені до неналежного відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, долучені до матеріалів справи (а.с. 119).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи № 2604/12873/2012 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2012 року приблизно о 20 годині 15 хвилин по б-ру Перова в напрямку від вул. І Микитенка в бік регульованого світлофором перехрестя з вул. М. Кібальчича в м. Києві між автомобілем "Фольксваген Транспортер", д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем "Мерседес Спрінтер", д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого автомобілю "Мерседес Спрінтер", д/н НОМЕР_2 було завдано матеріальну шкоду, а пасажир автомобіля "Мерседес Спрінтер", д/н НОМЕР_2 отримав легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року, ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням з потерпілим, а провадження у кримінальній справі закрито (а.с.4-6).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "Фольксваген Транспортер", д/н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_6

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "Мерседес Спрінтер", д/н НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 19).

Відповідно до Звіту № 9 з оцінки транспортного засобу від 16 січня 2013 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП "ОСОБА_7.", відновлюваний ремонт автомобіля "Мерседес Спрінтер", д/н НОМЕР_2 є недоцільним з економічної точки зору, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Мерседес Спрінтер", д/н НОМЕР_2 внаслідок пошкодження при ДТП складає 122 954,61 гривень(а.с. 20-24).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Фольксваген Транспортер", д/н НОМЕР_1 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" на підставі полісу № АА/5038692 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, як встановлено судом відповідач, як особа, яка керувала транспортним засобом в момент ДТП та відповідає за заподіяні збитки та страхувальник транспортного засобу до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" із заявами про настання страхового випадку не зверталися.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснено в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Як роз'яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, роз'яснив, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами на адресу відповідача було направлено лист-вимогу про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка залишися поза увагою відповідача та шкода відшкодована не була (а.с.7-8).

З огляду на вищевикладене, враховуючи право позивача ОСОБА_1 за своїм вибором пред'явити вимоги саме до відповідача, як заподіювача матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 122 954 гривні 61 копійки.

Крім того, за проведення автотоварознавчого дослідження позивачем ОСОБА_1 було сплачено 600 гривень, що підтверджується товарним чеком б/н від 16 січня 2013 року (а.с.25) та підлягає до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1

Таким чином, загальний розмір матеріального збитку, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 складає 123 554 гривень 61 копійки.

Крім того, позивачу ОСОБА_2 також було завдано матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди 22 березня 2012 року.

Як вбачається з виписки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 1052 від 13 червня 2012 року, ОСОБА_2 знаходився на лікуванні з 22 березня 2012 року по 27 березня 2012 року у відділенні політравми, історія хвороби № 8089. Проведено ліжко-днів - 5. Діагноз: "ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій шийного відділу хребта. Забій м'яких тканин правого, лівого колінного суглобу". За фактичними витратами на лікування із розрахунку вартості 1 ліжко-дня вартість становить 784,30 гривень (вартість лікування у стаціонарі за 5 ліжко-днів становить: 156,86 гривень * 5 ліжко-днів = 784,30 гривень).

Так, відповідно до наданих позивачами квитанцій, позивачем ОСОБА_2 було сплачено в період часу з 22 березня 2012 року по 03 квітня 2012 року на лікування було сплачено загальну суму коштів у розмірі 1009,77 гривень (а.с.26).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 було завдано під час ДТП матеріального збитку, що виявилося в порушенні стану здоров'я, його подальше лікування та понесені у зв'язку з чим матеріальні збитки, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1009,77 гривень.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 3 % річних у розмірі 4 458 гривень 12 копійок, інфляційних нарахувань в сумі 13 467 гривень 45 копійок, та на користь ОСОБА_2 3 % річних у розмірі 36 гривень 43 копійки та інфляційних нарахувань в сумі 110 гривень 06 копійок, то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). (п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 заявлені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 6000 гривень.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилається на погіршення самопочуття, проявів нервового зриву, який стався в результаті пошкодження майна та неможливості експлуатувати транспортний засіб. Крім того, її син - ОСОБА_2 втратив часткового працездатність, у зв'язку з чим вона також переймалася. Вказані обставини спричинили негаразди в сім'ї, що мають вияв у конфліктах та сварках з її чоловіком.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем ОСОБА_1 в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди на її користь, яка визначається судом в загальному розмірі 1000 гривень.

Також, позивачами заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 9650 гривень.

Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Так, відповідно до угоди № 01-35-КН про надання юридичної допомоги та супутніх послуг, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_4, адвокат погоджується на юридичній основі захищати ОСОБА_2 в цій справі, а ОСОБА_2 погоджується, що адвокат не дає жодних запевнень щодо позитивного вирішення справ в судах та не несе відповідальності за прийняте судом рішення не на користь ОСОБА_2 Адвокат гарантує високу якість виконання доручень ОСОБА_2

Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу.

Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків.

На підтвердження вказаних позовних вимог, позивачем ОСОБА_2 до матеріалів справи було долучено квитанцію № 286300 від 05 жовтня 2012 року про сплату на користь адвоката ОСОБА_4 суму коштів у розмірі 9 650,00 гривень. Вказані обставини також підтверджуються квитанцією № 17506830 від 05 жовтня 2012 року.

Крім того, як вбачається з домовленості про винагороду адвоката, що являється невід'ємним додатком угоди № 01-35-КН про надання юридичної допомоги та супутніх послуг від 04 жовтня 2012 року, винагорода адвоката ОСОБА_4 складає 9 650 гривень 00 копійок.

В той же час, як вбачається з поданих квитанцій дані кошти були сплачені позивачем ОСОБА_2 05 жовтня 2012 року, при цьому позовна заява подана до суду позивачами лише 20 травня 2014 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду.

Таким чином, в розумінні положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України, витрати у розмірі 9 650,00 гривень є витратами, понесеними позивачем ОСОБА_2 до подання позову та не є витратами на правову допомогу.

З огляду на викладене, судом не вбачається підстав для відшкодування з відповідача на користь ОСОБА_2 суми витрат на правову допомогу у розмірі 9 650 гривень 00 копійок.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 З відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 123 554 гривень 61 копійку, моральну шкоду в сумі 1 000 гривень, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення матеріальної шкоди в сумі 1 009 гривень 77 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 473 гривень 15 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 10, 56, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 123 554 гривень 61 копійку, моральну шкоду в сумі 1 000 гривень та судовий збір в сумі 1 473 гривень 15 копійок, а всього 126 027 (сто двадцять шість тисяч двадцять сім) гривень 76 (сімдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 1 009 (одна тисяча дев`ять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: