У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Максимчук З.М., Григоренко М.П..

секретар Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 15 вересня 2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважає його незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що висновок суду про ненадання нею доказів поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є безпідставним. Судом не враховано того, що вона дізналася про заповіт з листа нотаріуса, який датовано і отримано нею після спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що оскільки після смерті ОСОБА_3 у неї було відсутнє свідоцтво про смерть заповідача або інший документ, що підтверджує факт смерті, тому вона не могла отримати витяг із спадкового реєстру про наявність складеного заповіту у відповідності до ст. 8 Закону України "Про нотаріат". Вказує, що суть складання заповіту полягає саме у тому, щоб відбулась воля заповідача, яка в даному випадку не буде виконана. За наведених обставин просила рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, після смерті ОСОБА_3 17.09.2014 р. відкрилась спадщина на належне їй майно. ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3, який проживав разом із нею, вчасно прийняв спадщину та подав у встановленому законом порядку до нотаріальної контори заяву про її прийняття .

11.08.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про

_________________________________________________________________________________________________________________ Головуючий у 1-й інст. Рогозін С.В.

Провадження №22ц/787/2143/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 17.09.2014р. померла ОСОБА_3, а 18.06.2015р. вона отримала лист від приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про те, що 04.09.2014р. ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла їй усе своє майно. Оскільки вона про існування заповіту дізналася від нотаріуса вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, вважає, що нею пропущено строк для прийняття спадщини з поважної причини, тому просила судвизначити їй строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини .

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 17.06.2015 р., остання повідомила позивачку про те, що під час заведення нею спадкової справи, встановлено наявність на ім»я ОСОБА_1 заповіту, складеного ОСОБА_3 04.09.2014 року, згідно з яким, все належне їй майно остання заповіла ОСОБА_1 Шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 17.03.2015р. Також, позивачці було роз»яснино її право бути залученої до спадкування за згодою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину, а в разі незгоди звернутися до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (а.с.3).

Оскільки спадкоємцем ОСОБА_2 такої згоди надано не було, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд 1-ї інстанції прийшов до висновку про відсутність поважних причин пропуску ОСОБА_1 встановленого законом строку для прийняття спадщини і з його висновками погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 третьої ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз»яснення містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування".

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Є також обґрунтованими посилання місцевого суду у рішенні на роз»яснення, викладені у п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13, згідно з якими не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, незнання про заповіт, як причина пропуску строку для прийняття спадщини, не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Виходячи з наведеного, доводи ОСОБА_1 про те, що вона не знала про наявність заповіту, а також про відсутність у неї свідоцтва про смерть ОСОБА_5, у зв»язку з чим вона не змогла б отримати витяг із спадкового реєстру про наявність складеного заповіту, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для задоволення її позову.

Крім того, вказані доводи повністю спростовуються особистими поясненнями позивачки, наданими нею суду 1-ї інстанції у судовому засіданні 14.09.2015 р. Так, ОСОБА_1 пояснила суду, що вона є племінницею померлої ОСОБА_3 Їй було відомо про те, що остання склала на її ім»я заповіт на належну їй ? частку квартири АДРЕСА_1, ? частка якої належить на праві власності відповідачу, а 2/4 її частини двоюрідному брату позивачки. Також ОСОБА_1 пояснила, що після смерті ОСОБА_3 вона не зверталася із заявою до нотаріуса, оскільки вважала, що з приводу спадкового майна з відповідачем вони домовляться «полюбовно».

Вказані обставини позивачка також підтвердила у судовому засіданні апеляційної інстанції. Отже, позивачка знала про наявність на її ім»я заповіту, про смерть спадкодавця, проте, у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася і причини пропуску нею цього строку, на які вона посилається, не пов»язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій.

У зв»язку з наведеним, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та відмовив їй у задоволенні позову .

Оскільки рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у рішенні, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий

Судді :