ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-95/12
провадження № 2/753/27/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді - Сухомлінова С.М.

секретаря - Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» про стягнення заборгованості звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів 404992,96 долари США та 92922,32 грн. заборгованості, а в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1. Посилався на те, що у вересні 2008 року позивач уклав з відповідачем ОСОБА_5 кредитний договір за умовами якого останній отримав 350 000 доларів США на строк до 2038 року зі сплатою процентів в розмірі 14,7% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позивач уклав з відповідачем ОСОБА_4 договір поруки, за умовами якого остання несе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_5 Крім того, для забезпечення кредитного договору позивач уклав з ОСОБА_5 договір іпотеки, предметом якого є АДРЕСА_1. Стверджував, що ОСОБА_5 не виконує свої кредитні зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість яку відповідачі погасити в добровільному порядку відмовляються.

В процесі розгляду справи після смерті ОСОБА_5 належними відповідачами судом були залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а відповідачі позов не визнали. ОСОБА_2 і ОСОБА_6 стверджували, що їх син ОСОБА_5 з позивачем у вересні 2008р. ніяких договорів не підписував і грошей не отримував. Відповідач ОСОБА_4 стверджувала, що представлений кредитний договір є нікчемним, що спричиняє недійсність договору поруки, а тому вимоги позивача до поручителя є безпідставними.

Вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_4 та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_4, яка була допитана в якості свідка, остання 12.09.2008 року підписала договір поруки за умовами якого зобов'язалась перед позивачем відповідати за виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань по кредитному договору № 204/2008. Вказаний договір поруки також підписав працівник «Укргазбанк» та незнайомий їй чоловік, який назвався ОСОБА_5 Цього чоловіка вона більше ніколи не бачила, а в судовому засіданні в 2010р. приходив дійсний ОСОБА_5, який заперечував підписання ним як кредитного договору так і договору поруки.

Постановою (т.2 а.с.33-34) Дніпровського районного суду м. Києва було встановлено, що документи які надавала у 2008р. особа, яка представилась ОСОБА_5, мають ознаки підробки, а справжній ОСОБА_5 з липня 2008 року знаходився за межами України.

Згідно листа (т. 1 а.с.209), відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог ст.ст. 58,59 ЦПК України, докази мають бути належними та допустимими, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відтак, факт укладання як кредитного договору так і договору поруки може підтверджуватись виключно письмовим доказом.

Статтею 64 ЦПК України визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, якщо подано копію письмового доказу, суд, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати надання оригіналу.

Разом з тим, позивачем не надано суду оригіналів як кредитного договору так і договору поруки, копії яких у справі відповідачі не визнають як належні докази.

Таким чином, твердження представника позивача в тій частині, що саме ОСОБА_5, який помер у 2008р. підписав кредитний договір і отримав кредитні кошти, суд розцінює як припущення, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведений факт укладання ОСОБА_5 кредитного договору і отримання ним кредитних коштів, то суд вважає позовні вимоги до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 безпідставними.

Що стосується позовних вимог до ОСОБА_4, то ці вимоги суд також вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Так як, позивачем не доведений факт укладання ОСОБА_5 кредитного договору, то факт підписання ним договору поруки суд вважає також не доведеним.

Оскільки зобов'язання за договором поруки є похідними від кредитних зобов'язань ОСОБА_2., який їх не порушував, то позовні вимоги до ОСОБА_4 також не підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 12,13 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення позичальником умов кредитного договору, що також зазначено в п. 6.1. Договору (т.1 а.с. 16-19), копія якого надана позивачем.

Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів як підписання ОСОБА_5 вказаного іпотечного договору так і порушення ним кредитних зобов'язань, то позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечну квартиру, суд також вважає безпідставними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: С.М. Сухомлінов