АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

12 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 січня 2015 року,

встановила:

у червні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту від 02.12.2012 р., укладений між нею та відповідачем, посилаючись на те, що правочин був укладений з використанням нечесної підприємницької діяльності, коштів за договором вона не отримувала.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2015 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що 02.12.2012 р. вона уклала з ПП ОСОБА_2 договір на виготовлення та встановлення ПВХ-конструкцій - вікон. Одночасно в офісі ОСОБА_2, нею було укладено Договір про надання споживчого кредиту з ПАТ «ОТП Банк», за умовами якого їй було надано кредит на придбання товару в сумі 4 323 грн. та придбання послуг зі страхування у ПАТ «Страхова компанія «СК Арсенал страхування» в сумі 1 037 грн. 52 коп. При цьому до банку вона не зверталась, а укладення кредитного договору відбулось в тому ж офісі. Ознайомившись вдома з текстами договорів, вона зрозуміла, що її було введено в оману і наступного дня вона звернулась до того ж офісу з метою розірвати договори, але їй було відмовлено.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2015 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору при укладенні, а тому підстав для визнання його недійсним немає.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки судом не було в повному обсязі з'ясовано всі обставини по справі.

Як видно з матеріалів справи, 02.12.2012 р. позивач уклала з ПП ОСОБА_2 договір на виготовлення та встановлення ПВХ-конструкцій - вікон. Вказаний договір було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2013 р.

Як зазначала позивач, вона не зверталась до банку за отриманням кредиту, а спілкувалась з менеджером ПАТ «ОТП Банк» безпосередньо в офісі, де здійснює діяльність ПП ОСОБА_2 Вона підписала Договір про надання споживчого кредиту, не ознайомившись детально з його змістом. Після ознайомлення з умовами кредитного договору вдома, вона зрозуміла, що її було введено в оману щодо особи продавця товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені часинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

В ст. 230 ЦК України закріплено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

В п. 1 Договору про надання споживчого кредиту вказано, що продавцем - 1 є ФОП ОСОБА_3 В інформаційному листку «Умови кредитування по продукту «Універсальний», складеному відповідачем, зазначено, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця та/або послуг (а/с 12). Також відповідачем було виготовлено Специфікацію до Кредитного договору для пред'явлення Торговій організації: ФОП ОСОБА_3

Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів. Відповідно до положень, закріплених у статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, при укладенні Договору про надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 була введена в оману щодо особи продавця товару/послуги, якому мали бути перераховані кошти, а тому укладений договір є недійсним.

За таких підстав, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 січня 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити та визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту №200168761, укладений 02.12.2012 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 7765/8408/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4367/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.