Справа № 445/440/14 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/362/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, прокурора Лящука Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року у справі за позовом прокурора Золочівського району Львівської області в інтересах Бібщанської сільської ради до ОСОБА_2, третьої особи Державної інспекції сільського господарства у Львівській області про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та звільнення її,

ВСТАНОВИЛА:

23.10.2013 року перевіркою, проведеною прокуратурою Золочівського району спільно з Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області встановлено, що ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,45 га із земель резервного фонду Бібщанської сільської ради в урочищі «Біля Брощака» шляхом розорювання та посіву пшениці. За наслідками перевірки державним інспектором інспекції сільського господарства складено припис про усунення порушень земельного законодавства № 1217 від 23.10.2013 року, який відповідачем не усунуто. Крім того, на відповідача було накладено адміністративне стягнення за ст. 53-1 КУпАП у виді 170 грн. штрафу, що були сплачені правопорушником. Згідно проведеного розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем становить - 1 118,25 грн., у добровільному порядку він сплачувати не хоче, тому прокурор Золочівського району звернувся з позовом до ОСОБА_2 з вимогою стягнути у примусовому порядку в користь Бібщанської сільської ради 1 118,25 грн. заподіяної шкоди. В підтвердження позову зазначає, що у відповідача не має жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 1,45 га, відповідно таке користування нею є самовільним, що завдало шкоди державі в сумі 1 118,25 грн.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Бібщанської сільської ради Золочівського району Львівської області 1 118,25 грн. шкоди, заподіяної самовільним захопленням земельної ділянки і 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 1,45 га на території Бібщанської сільської ради Золочівського району Львівської області.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим та таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував постанов Львівського окружного адміністративного суду з приводу оскарження приписів та постанов Державного інспектора сільського господарства. Вказує, що суд не прийняв до уваги, що зорана ним земельна ділянка до жовтня 2014 року не оброблялась 10 років і не була нікому потрібна.

Просить рішення Золочівського районного суду від 11 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові прокурора Золочівського району до нього про стягнення шкоди відмовити.

Представник Бібщанської сільської ради та Державної інспекції сільського господарства у Львівській області в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 176, 178), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляди справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, прокурора Лящука Т.І., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Бібщанської сільської Золочівського району Львівської області від 12 серпня 2013 року № 133 Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_2 до 2га вирішено надати дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність за рахунок землі не наданих у власність і постійне користування в межах населеного пункту (рілля площею до 1,45 га для ведення особистого селянського господарства в с. Бібщани в урочищі «Біля Брощака») (а.с. 72).

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до акту обстеження земельної ділянки № 181 від 23.10 2013 р., земельна ділянка, яка розташована на території Бібщанської сільської ради в урочищі «Біля Брощака» розорана та засіяна озимою пшеницею гр. ОСОБА_2. З даним актом відповідач належним чином був ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.с. 5).

З протоколу про адміністративне правопорушення № 00436 від 23.10 2013 р. вбачається, що ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку площею 1,45 га із земель запасу Бібщанської сільської ради в урочищі «Біля Брощака» шляхом розорювання та посіву озимих зернових (а.с. 10).

Постановою Державної інспекції сільського господарства в Львівській області № 5Д від 23 жовтня 2013 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с. 8). Згідно копії квитанції, яка знаходиться в матеріалах справи ОСОБА_2 оплатив штраф в розмірі 170 грн. (а.с. 9)

Відповідно до методики визначення розміру шкоду, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу розрахунок розміру шкоди проводиться інспекціями Мінприроди або Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель та її територіальними органами.

Із розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (в межах населеного пункту) вбачається, що розмір заподіяної шкоди становить 1 118, 25 грн. (а.с. 6)

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно п.12 вищенаведеної постанови у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли.

У відповідності до п.16 даної постанови при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Якщо замість пошкоджених посівів землекористувач провів у тому ж сезоні повторний посів культур, відшкодуванню підлягають витрати на пересівання (вартість насіння, обробітку землі тощо). Відповідно до статей 90, 95, 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора в інтересах Бібщанської сільської ради та стягуючи з ОСОБА_2 1118, 25 грн. та зобов'язуючи його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 1,45 га на території Бібщанської сільської ради районний суд виходив з того, що рішенням Бібщанської сільської ради відповідачу надано лише право на виготовлення технічної документації для відведення земельної ділянки у власність та самовільно використовував дану земельну ділянку чим завдано шкоду.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд не прийняв до уваги, що зорана ним земельна ділянка до жовтня 2014 року не оброблялась 10 років, колегія суддів не бере до уваги, оскільки він не набув права власності на земельну ділянку та не отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Покликання в апеляційному суді представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на те, що відповідно до рішення № 133 від 12.08.2013 року відповідачем було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, колегія суддів не бере до уваги з тих підстав, що даний проект на сесії Бібщанської сільської ради не затверджено та ці обставини не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмовою у позові прокурора Золочівського району Львівської області в інтересах Бібщанської сільської ради до ОСОБА_2, третьої особи Державної інспекції сільського господарства у Львівській області про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та звільнення її.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська