Справа № 372/4938/14 Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/1208/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 46 12.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району, треті особи: Управління Держземагенства в Обухівському районі, Державна реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на землю, та рішень про передачу земельної ділянки у власність, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом і просили визнати незаконним та скасувати рішення Старобезрадичівської сільської ради 17 сесії 24 скликання від 21 грудня 2004 року в частині передачі ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,250 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, визнати недійсним державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 14 квітня 2006 року та скасувати його державну реєстрацію.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони є спадкоємцями ОСОБА_4, який мав у користуванні земельну ділянку. На підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2013 року за кожним із позивачів визнано по 1/4 частині права власності в порядку спадкування за заповітом померлого ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Дане рішення набрало законної сили і 26 березня 2013 року проведена державна реєстрація права спільної часткової власності на спадковий будинок, згідно якої за кожним із позивачів зареєстровано 1/4 частка у праві спільної часткової власності. Відповідачу ОСОБА_1 за цим-же заповітом належить 1/2 частина вказаного будинку.

Посилались на те, що оскаржуваним рішенням Старобезрадичівської сільської ради від 21 грудня 2004 року та державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, порушуються права позивачів на виділення земельної ділянки для обслуговування належних позивачам частин у праві власності на будинок, оскільки у відповідності до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на частину житлового будинку переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Вказували, що відповідач чинить їм перешкоди у користуванні їх частиною житлового будинку.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області 17 сесії 24 скликання від 21 грудня 2004 року в частині передачі ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,250 га. для будівництва, обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,250 га. для будівництва, обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 06 008 0007 виданий ОСОБА_1 14 квітня 2006 року, та скасувати його державну реєстрацію .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини справи, які не оспорюються.

Позивачі у справі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є онуками спадкодавця ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_1 - сином ОСОБА_4

17 квітня 1998 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів належний йому будинок АДРЕСА_1 сторонам у справі, а саме: 1/2 частину своєму сину ОСОБА_1, іншу 1/2 частину в рівних частинах онукам ОСОБА_5 і ОСОБА_6. (а.с.15).

23 жовтня 1997 року Старобезрпадичівською сільською радою видано свідоцтво про право власності, згідно якого ОСОБА_4 на праві приватної власності належить цілий житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1. (а.с.16).

Згідно листа Старобезрадичівської сільської ради від 12.12.2014 року земельна ділянка в АДРЕСА_1, на якій був розташований житловий будинок перебувала у постійному користуванні ОСОБА_4 і право приватної власності за життя на земельну ділянку він не оформив. (а.с.88).

21 грудня 2004 року Рішенням 17 сесії 24 скликання Старобезрадичівської сільської ради земельну ділянку площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд було передано у приватну власність сину ОСОБА_4 - ОСОБА_1 (а.с.11).

11 квітня 2006 року на підставі вказаного рішення Старобезрадичівської сільської ради на ім.»я ОСОБА_1 було видано оскаржуваний Державний акт на право власності на земельну ділянку, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 0,25га розташованої в АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно.

20 лютого 2013 року рішенням Обухівського районного суду Київської області за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом померлого ОСОБА_4, а саме: на 1/4 частину житлового будинку у АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом померлого ОСОБА_4, а саме: на 1/4 частину житлового будинку у АДРЕСА_1. (а.с.7-9).

26 березня 2013 року реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на 1/4 частку у спільній частковій власності на житловий будинокАДРЕСА_1 і державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на 1/4 частку у спільній частковій власності на житловий будинокАДРЕСА_1 (а.с.17).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що спадкодавцю ОСОБА_4 за законом належало право користування земельною ділянкою розміром 0,60га за адресою: АДРЕСА_1, на якій знаходиться його приватний будинок, яке не припинилось внаслідок його смерті і підлягало спадкуванню.

Також суд вказав, що оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 успадкували по 1/4 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та набули право власності на частину житлового будинку, то оспорюваним рішенням Ради порушуються їх спадкові права, а відповідно до ст..120 ЗК України у разі набуття права власності на частину вказаного житлового будинку переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Крім цього суд вважав права позивачів порушеними з підстав, передбачених ст..1225 ЦК України та зазначив, що відповідачем не надано належних доказів відмови спадкодавця ОСОБА_4 від право користування земельною ділянкою та рішення Ради про передачу земельної ділянки у користування відповідачу.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками, так як обставини справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, є недоведеними, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст..1225 ЦК України 1. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

2. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

3. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 131 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 за свого життя не набув у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1

Висновок суду про те, що право користування спадкодавця ОСОБА_4 земельною ділянкою розміром 0,60га за адресою: АДРЕСА_1 не припинилось внаслідок його смерті і підлягало спадкуванню не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до ст..1218 ЦК України земельна ділянка до складу спадщини не входила.

З врахуванням вказаних обставин ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мають право на спадкування лише на визначене заповітом майно, до складу якого не входить спірна земельна ділянка площею 0, 25га.

Зазначені обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судовим рішенням у іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району, ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень та державних актів про право власності на земельну ділянку (Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року а.с.50-51).

Своє право на спадкування майна позивачі реалізували, набувши в судовому порядку право на спадкування майна - по 1/4 частині житлового будинку у АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції до вказаних правовідносин помилково застосував положення книги шостої Спадкове Право Цивільного кодексу України, так як позивачі земельні ділянки після смерті ОСОБА_4 не успадковували.

ОСОБА_1 в установленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. Надання спірної земельної ділянки із земель державної власності у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд у межах норм безоплатної приватизації відбулось у повній відповідності до вимог законодавства та за 5 (п»ять) років до відкриття спадщини за заповітом ОСОБА_4

Позивачі відповідно до ст..60 ЦПК України не довели відсутність погодження землекористувача ОСОБА_4 на одержання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність.

З часу прийняття оскаржуваного рішення Старобезрадичівської сільської ради від 21.12.2004 року про передачу земельної ділянки площею 0,25 га та отримання відповідачем оскаржуваного Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 11.04.2006 року, до своєї смерті і відкриття спадщини ОСОБА_4 не ставив питання про визнання їх незаконними.

Вірними є посилання суду на те, що відповідно до ст..120 ЗК України ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з часу проведення державної реєстрації за ними права власності на частину житлового будинку мають право на частину земельної ділянки відповідно до частки у праві власності на будинок.

Як вбачається із листів Старобезрадичівської сільської ради від 29.12.2014 року на адресу позивачів вони звернулись до Ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 24 грудня 2014 року, тобто в день ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Проте наявність вказаного права не свідчить про наявність правових підстав для визнання незаконними та скасування оскаржуваних рішення Ради та Державного акту на право власності на землю.

За вказаних обставин, оскільки обставини справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, неправильно застосовано норми матеріального права відповідно до ст..309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити за недоведеністю і необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району, треті особи: Управління Держземагенства в Обухівському районі, Державна реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на землю, та рішень про передачу земельної ділянки у власність - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: