Справа № 523/3317/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

при секретарі - Шевчук М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - про дострокове розірвання договору банківського вкладу, стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить розірвати договір №328823/12259/07-15 від 26.01.2015р. про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті укладений між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі за текстом Банк). Просить стягнути з відповідача належні їй грошові кошти в розмірі 500доларів США, що на дату подання позовної заяви за курсом НБУ складає 14145,61 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2015р. між нею та відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» строком на три місяця в іноземній валюті зі сплатою позивачу процентів за користування грошовими коштами в розмірі та порядку визначеному договором. ОСОБА_2 виконала умови договору та внесла на відкритий на її ім'я депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 500 доларів США. В наступному, позивач 12.02.2015р. через свого представника звернулася до Банку із заявою в якій просила достроково розірвати укладений договір та виплатити суму вкладу і нараховані проценти. Проте, у визначені договором строки Банком грошові кошти повернені не були. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 пред'явлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник Банку у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та зазначила, що після звернення ОСОБА_2 із заявою про дострокове розірвання договору, Банком було проведено перерахунок нарахованих раніше процентів, розмір яких склав 1,36 долар США. Проте, позивачкою раніше було отримано нараховані проценти в розмірі 4,45 доларів США. В зв'язку з чим залишок вкладу, який повинен сплатити Банк позивачці складає 496,91 доларів США, що за курсом НБУ складає 13936,35 доларів США. Крім того, на виконання Постанови Правління НБУ від 01.12.2014р. № 758 та №160 від 03.03.2015р. Банк обмежений у виплаті готівкових коштів в іноземній валюті та може сплачувати 15000 гривень на добу. Посилаючись на зазначені обставини представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.01.2015р. між ОСОБА_2 та Банком, в особі Начальника відділення №16 філії Одеське РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Тіщенко О.В., яка діяла на підставі Положення про Філію та нотаріально посвідченої довіреності від 25.09.2014р., р.№4594, було укладено Договір№328823/12259/07-15 про банківський вклад (депозит) «Блискуча сімка»строком до 26.04.2015р. в іноземній валюті. Відповідно до Договору банківського вкладуБанк приймає від ОСОБА_2 грошові кошти, в сумі, в порядку та на умовах, визначених вказаним Договором.

Умови Договору банківського вкладузакріплені в п.п.1,2,3 зокрема, визначено: валюту вкладу - долар США; сума вкладу -500 доларів США; процентна ставка передбачена п.п.1.1.1.-1.1.13., а саме:з 26.01.-01.02.2015р. - 8,20%, з 02.02.-08.02.2015р. - 8,35%, з 09.02.-15.02.2015р. - 8,5%, з 16.02.-22.02.2015р. - 8,65%, з 23.02.2015р. - 01.03.2015р. - 8,8%, з 02.03.-08.03.2015р. - 8,95%, з 09.03.-15.03.2015р. - 9,1%, з 16.03.-22.03.2015р. -9,25%, з 23.03.-29.03.2015р. - 9,4%, з 30.03.-05.04.2015р. - 9,55%, з 06.04.-12.04.2015р. - 9,7%, з 13.04.-19.04.2015р. - 9,85%, з 20.04.-26.04.2015р. - 10% річних; депозитний рахунок - №001/263.9.046395.002; дата внесення суми вкладу -26.01.2015р.; дата повернення вкладу -з 26.04.2015року за вимогою «Клієнта»; порядок нарахування та сплати процентів визначено п.2 договору; дострокове розірвання Договору банківського вкладу на умовах і в порядку, викладених у п. 2.6. договору.

Так, згідно п.2.6. Договору визначено, що сторони домовилися, що у випадку дострокового розірвання Договору з ініціативи «Клієнта» протягом будь-якого із строків визначених п.п.1.1.1.-1.1.13. цього Договору, Банк здійснює перерахунок процентів, нарахованих за фактичний термін розміщення вкладу у тому строці з числа строків, визначених п.п.1.1.1.-1.1.13., в якому «Клієнт» за ініціативою останнього достроково повертається сума вкладу, до дня, який передує його поверненню Клієнту або списанню з рахунку Клієнта, за ставкою із розрахунку 1% річних. Про дострокове розірвання цього Договору «Клієнт» зобов'язаний повідомити Банк не менш ніж за чотири робочих дні до передбачуваної дати розірвання договору.

На виконання прийнятих на себе зобов'язань за вказаним вище договором, ОСОБА_2 внесла готівкою на депозитний рахунок, відкритий на її ім'я Банком, грошові кошти в сумі 500 доларів США, що підтверджується квитанцією №2 від 26.01.2015р.

12.02.2015р. ОСОБА_2 використовуючи своє право на дострокове розірвання Договору, звернулася до Банку із заявою про розірвання договору з 17.02.2015р. та заявою про видачу суми вкладу та нарахованих відсотків по вказаному договору. Зазначені заяви були отримані Банком 12.02.2015р. Проте, жодних дій пов'язаних з розірванням Договору, виплати грошової суми за користування грошовими коштами з боку Банку проведено не було. Разом з тим, Банк після внесення ОСОБА_2 вказаної вище заяви, провів перерахунок нарахованих процентів, розмір яких був зменшений з 8,35% до 1%, як передбачено п.2.6. договору. В грошовому виразі це склала 1,36 доларів США, замість раніше нарахованих 4,45 доларів США. В судовому засіданні представник відповідача визнав той факт, що ОСОБА_2 отримала нараховані Банком проценти в розмірі 4,45 доларів США до внесення заяви про розірвання договору. Відтак, дана обставина згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передатимайно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частина 2 ст. 1060 ЦК України регламентує, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківськими рахунками виступають рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання стосовно його клієнта і контрагентів, та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відповідно до положень цієї статті операції за рахунком - це сукупність банківських операцій по зарахуванню, видачі або перерахуванню грошових коштів. При цьому під видачею розуміється операція по списанню грошових коштів із рахунка клієнта і видача їх готівкою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» основними видами рахунків, залежно від їх призначення, є поточні та депозитні (вкладні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас ст.525 ЦК України закріплює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини вказують на те, що Банк ухиляється від виконання визначених законодавством та взятих на себе за Договором від 26.01.2015р. зобов'язань, оскільки з 17.02.2015р. і до цього часу порушує право на вільне користування належних ОСОБА_2 грошових коштів, що полягає у відмові видачі готівкою грошових коштів з депозитного рахунку відкритого на ім'я позивача.

Дії Відповідача порушують чинні норми законодавства, оскільки грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку відкритого відповідачем на ім'я позивача належать останньому на праві приватної власності.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01 листопада 1996 року, вирішуючи спори, що випливають із права приватної власності громадян, суди повинні виходити з положень ст. 41 Конституції України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права не можуть бути обмежені.

Змістом права власності є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Як зазначено у ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» як джерело права при розгляді справ у суді застосовується Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини.

Відмовляючись видати грошові кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У порушення цих норм позивач позбавлена права користуватися своїм майном - грошовими коштами, які Банк до цього моменту так і не повернув.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з посиланням на постанову Правління НБУ від 01.12.2014р. №758та аналогічну постанову № 160 від 03.03.2015р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», якою п.10 банки були зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, так як даний підзаконний нормативний акт не відповідає Конституції України, Законам України, які регулюють між сторонами виниклі правовідносини. При цьому суд, при розгляді даної справи, застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд при розгляді даної справи застосовуєКонституцію України, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та норми ЦК України, зазначені вище.

Більш того, навіть застосовуючи постанову НБУ щодо обмеження виплат депозитних грошових коштів в розмірі 15000 гривень на добу, є незрозумілі та безпідставні заперечення відповідача при наявній заборгованості по депозитному рахунку перед позивачем в розмірі 500 доларів США, що на даний час за курсом НБУ є еквівалентом 11754,75 гривень (23,5095грн. за 1 долар США).

Отже, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини та оцінка наданих з боку сторін доказів в їх сукупності, вказують на те, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтовані, проте, підлягають частковому задоволенню, з урахуванням проведеного Банком перерахунку процентів, в зв'язку з достроковим розірванням депозитного договору -з 4,45 доларів США до 1,36 доларів США, та отримання їх позивачем. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу в розмірі 496,91 доларів США, як різниця між внесеною сумою на депозитний рахунок та отриманими позивачем процентами в більшому розмірі (500 доларів США - 3,09 доларів США %).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі в розмірі 243,60 гривень. В частині стягнення судових витрат з відповідача в розмірі 121,80 гривень, сплачених позивачем за внесення заяви про забезпечення позовних вимог, то такі витрати стягненню не підлягають, так як були сплачені позивачем помилково. В даному випадку, позивач має право на повернення вказаних витрат судового збору згідно ст. 7 Закону України «Про судовій збір».

Керуючись ст. ст.10,11,58,64,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Розірвати договір №328823/12259/07-15 від 26.01.2015р. про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ЄДРПОУ 2101760) на користь ОСОБА_2 депозитні грошові кошти в розмірі 496 доларів 91 цент США. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ЄДРПОУ 2101760) на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -