АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/746/15 Справа № 183/1544/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Новомосковського міського центру Соціальних служб для сім'ї дітей та молоді про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Новомосковського міського центру Соціальних служб для сім'ї дітей та молоді про позбавлення батьківських прав відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.16). Мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.9).

Позивачі у справі є рідними батьками відповідача та дідусем та бабусею ОСОБА_5.(а.с.19).

ОСОБА_5 станом на день звернення з позовом зареєстрована та проживає за місцем проживання позивачів. Хронічних захворювань не має(а.с.15,18).

Як пояснила ОСОБА_5 у судовому засіданні, в 2013 році батько перестав спілкуватися з нею, пішов жити до інших людей. Вона живе у бабусі та дідуся. Бабуся дає гроші на навчання, годує її.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач проживає окремо від ОСОБА_5.(а.с.11-13).

Відповідач отримує допомогу на дітей одиноким вдівцям з 01 грудня 2013 року на ОСОБА_5.(а.с.56).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд правильно виходив з того, що саме лише непроживання із дитиною та обмеженість у спілкуванні з нею за умови обізнаності щодо наявності перебування дитини під належним наглядом та вихованням не може однозначно свідчити про нехтування батьківськими обов`язками.

Доводи апеляційної скарги позивачів про те, що ОСОБА_4 не надає на протязі багатьох років матеріальної допомоги на утримання своєї дитини та не цікавиться станом її здоров'я, навчанням, особистим життям є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Як видно, відповідач дійсно, маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків з виховання доньки. Водночас, як визнано сторонами у справі, відповідач допомогу на дітей одиноким вдівцям призначену ОСОБА_5, віддає позивачам шляхом надання їм доступу до соціальної картки. Крім того, з пояснень дитини, допитаної в судовому засіданні вбачається, що батько не байдужий до стану здоров`я дитини, спілкується з нею при зустрічі та не намагається ухилитись від батьківських обов`язків.

Крім того, висновком Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 23.07.2014 року встановлено зокрема, що ОСОБА_4 свідомо не нехтує виконанням батьківських обов'язків, не має наміру відмовлятись від спілкування з донькою та виконання батьківських обов'язків. Позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_5 є недоцільним.(а.с. 40-43).

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: