Провадження № 2/361/464/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу вона придбала у ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1.
У червні 2014 року дізналася, що у належному їй на праві власності будинку значаться зареєстрованими колишній власник ОСОБА_2 та онук колишнього власника ОСОБА_3
Далі зазначає, що відповідачі не є членами сім'ї власника житлового будинку, права на користування ним вони не мають. При цьому реєстрація останніх за вказаною адресою створює їй як власнику перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні нерухомим майном.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з'явився, подав заяву про слухання даної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явилися, про день і час розгляду даної справи повідомлялися належним чином, судовою повісткою, направленою поштою рекомендованим листом із повідомленням та у порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, друкованому засобі масової інформації «Урядовий кур'єр» № 24 від 10.02.2015 року.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2005 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.
Право власності на вказаний будинок зареєстровано за позивачкою по даній справі, про що свідчить відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Згідно із державним актом позивачка значиться власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1.
З довідки від 25.06.2014 року, виданої виконавчим комітетом Літківської сільської ради Броварського району Київської області вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 з 03.01.2001 року значаться зареєстрованими колишній власник ОСОБА_2 та внук колишнього власника ОСОБА_3.
Відповідно до акту обстеження умов від 25.06.2014 року, складеного депутатом сільської ради ОСОБА_1 є власником домогосподарства по АДРЕСА_1. З 2005 року по даний час за вказаною адресою ніхто не проживає.
Відповідачі по даній справі не є членами сім'ї теперішнього власника житлового будинку, у довідці сільської ради від 25.06.2014 року значаться як колишні власники. За таких обставин у відповідачів відсутнє право користування спірним житловим будинком, а також належні правові підстави для проживання в ньому.
У зв'язку з відсутністю договірних відносин з власником будинку відповідачі втратили право користування житлом. Власник відповідно до ст. 391 ЦК України може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Правилами ст. 316 та ст. 319 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
За змістом положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї колишнього власника житлового будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є. Із припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням.
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи, що відповідачі у належному позивачці на праві приватної власності житловому будинку не проживають, суд вважає, що із припиненням права власності на будинок відповідачі втратили право користування цим жилим приміщенням. Підстави для реєстрації місця проживання останніх за вказаною адресою теж відсутні.
Виходячи з наведеного вище, позовні вимоги про визнання осіб такими що втратили право користування належним позивачу на праві власності житловим будинком ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко