Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1608/14-ц
Провадження № 2/499/56/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"14" квітня 2015 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., учасника цивільного процесу секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 (далі - позивач), яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - відповідачі), про поділ спадкового майна, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її колишнього чоловіка ОСОБА_6 (далі - спадкодавець), від шлюбу з яким вони мають дитину ОСОБА_2, відрилась спадщина на житловий будинок 56 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тригубова, в с. Білка, Іванівського району, Одеська область (далі - будинок), земельну ділянку площею 6,199 га, що розташована на території Білчанської сільської ради Іванівського району (далі - земельна ділянка).

При цьому позивач вказує, що спадщина відкрилась на житловий будинок, земельну ділянку. Спадкоємцями першої черги є донька позивача та відповідачі. Спадкоємці, мають право на однакову частку в спадковому майні відповідно по 1/4 частини кожному. Відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди в прийнятті спадщини шляхом не надання правовстановлюючих документів, тому не можливо оформити право власності на спадкове майно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, та пояснила, що позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті спадкодавця, із-за неможливості надання правовстановлюючих документів у зв'язку з їх відсутністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи, що спору між сторонами щодо права на спадщину не має, а отримати свідоцтва про право на спадщину сторони не можуть оскільки позивач звернулась до суду, що зумовило призупинення нотаріусом дій по видачі відповідного свідоцтва.

Сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі від 29 січня 2015 року роз'яснено, що вони зобов'язані подати до суду усі наявні, належні та допустимі докази й надано строк для подання до суду доказів (а.с. 36-37).

Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з'ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами.

06 жовтня 2000 року позивач уклала шлюб з спадкодавцем, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9).

10 вересня 2003 року шлюб між позивачем та спадкодавцем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12).

Відповідно до довідки КП Іванівського БТІ , будинок належав спадкодавцю на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 19 липня 2006 року (а.с. 15).

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 19 липня 2006 року за спадкодавцем визнано право власності на будинок та земельну ділянку (а.с.16-18).

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно спадкодавцю на праві власності належав, будинок (а.с. 19).

Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с. 20-21).

З повідомлення завідувача державної нотаріальної контори вбачається, що за заявою позивача було зупинено видачу свідоцтва про право на спадщину до вирішення судом спору між спадкоємцями (а.с. 23).

Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч.1 ст. 15 ЦК України).

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст.1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України).

Нотаріус має право витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про нотаріат» - далі Закон).

Нотаріуси наділенні повноваженнями щодо вчинення нотаріальні дії по видачі свідоцтва про право на спадщину (п.3 ч.1 ст. 34 Закону).

Нотаріальні дії вчиняються в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця (ст.42 Закону, п.1 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5) .

Нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні (ст. 46 Закону) .

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (ст.49 Закону).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду (ст. 50 Закону).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством (ст.67 Закону).

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд відмовляючи в задоволенні позову виходить з таких мотивів.

З системного аналізу наведених в рішенні норм вбачається, що право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Якщо право власності на житловий будинок підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлю органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом з іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Факт відмови позивачу в задоволенні нотаріальної дії може підтверджуватись тільки наявністю винесеної нотаріусом відповідної постанови. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на будинок, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Цивільно-правовий спір між сторонами відсутній, оскільки нотаріусом не відмовлено у видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину. Обставин втрати документу, який засвідчує право власності спадкодавця на будинок і земельну ділянку не встановлено, при наявності фактичних даних набуття права власності на майно за рішенням суду.

За таких обставин суд констатує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проте таких обставин судом встановлено не було, оскільки нотаріусом постанова про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину не виносилась, а нотаріальні дії, на підставі заяви позивача до вирішення справи судом, були лише призупинені. Нотаріус у повідомленні, відомостей про ненадання спадкоємцями документів не вказує.

Крім того, наявність фактичних обставин визнання відповідачем права спадкоємців на спадщину в визначених законом розмірах підтверджує факт відсутності спору взагалі, що виключає можливість задоволення позову з цих та наведених вище обставин.

Таким чином суд вважає, що право позивача не було порушеним або оспорюваним, так як позивач має інші механізми реалізації своїх прав за умови звернення до нотаріуса для оформленні права власності в порядку спадкування, а у разі відмови має право на звернення до суду.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» де пленум роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами суд виходив з такого.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.10 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових, земельних сімейних, трудових відносин ( п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України) .

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.2 ст.60 ЦПК України).

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожен окремо та всі в сукупності, матеріальні та процесуальні норми суд не знайшов підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спадкового майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

СуддяО. О. Кравчук