Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 318/2578/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Комишня Н.І.
Провадження № 22-ц/778/6263/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Камянсько Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3 на ухвалу Камянсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Камянсько Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_4, стягувач ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року державний виконавець ВДВС Кам'янсько - Дніпровського РУЮ Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_4

У поданні зазначала, що на виконанні у ВДВС Кам'янсько - Дніпровського РУЮ Запорізької області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 609 від 21.06.2010 року, виданого Кам'янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, 11.07.1996р. народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 04.06.2010 року.

30.06.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Заборгованість по сплаті аліментів станом на 11.07.2015 року становить 16 685,37 грн.

Рішення суду не виконується, не дивлячись на те, що державним виконавцем вживаються усі, передбачені чинним законодавством заходи примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Посилаючись на вищевказані обставини, державний виконавець ВДВС Кам'янсько - Дніпровського РУЮ Запорізької області ОСОБА_3 просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_4, 05.05.1970р. народження, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Кам'янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, 11.07.1996р. народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 04.06.2010 року. Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвалою Камянсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, державний виконавець ВДВС Кам'янсько - Дніпровського РУЮ Запорізької області ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання.

Сторони, державний виконавець до апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Державний виконавець ВДВС Кам'янсько - Дніпровського РУЮ Запорізької області ОСОБА_3 у надісланій апеляційному суду письмовій заяві просить розглядати справу апеляційним судом без її участі. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, державного виконавця не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України справа розглянута без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець не надала доказів щодо проведення нею дій, направлених на виявлення майна та встановлення майнового стану боржника, а направлення повісток про виклик боржника до ВДВС не є підтвердженням його ухилення від виконання боргових зобовязань.

Судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закон України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 вказаного Закону визначає підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон. Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 даного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина за кордон ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань (в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом № 2677-VI від 04.11.2010).

Частиною 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження на перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, безперешкодний вхід до приміщень, що належать боржникам, накладення арешту на майно боржника, його вилучення та реалізацію в установленому законодавством порядку, здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами.

Зокрема, п. 18 ч. 3 ст. 11 даного Закону передбачено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Враховуючи вимоги закону, сама по собі наявність не виконаних зобов'язань не є достатньою підставою для обмеження боржника у його конституційному праві на свободу пересування. Вказані обмеження можуть бути застосовані як крайній захід впливу на боржника при доведеності як факту вчинення посадовими особами виконавчої служби передбачених Законом України "Про виконавче провадження" процесуальних дій з примусового виконання судового рішення, так і факту ухилення боржника і здійснення перешкод щодо примусового виконання судового рішення.

Розглядаючи подання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

Так, державним виконавцем ВДВС Кам'янсько - Дніпровського РУЮ Запорізької області ОСОБА_3 не доведено ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів, а також не доведено, чи отримана ним копія постанови про відкриття виконавчого провадження, чи отримані повістки-виклики до ВДВС. Таким чином, відсутні відомості про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання. Надані державним виконавцем до подання докази не містять відомостей щодо проведення державним виконавцем дій, направлених на виявлення майна та встановлення майнового стану боржника.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань є правильним та відповідає матеріалам справи.

Доводи апелянта не спростовують висновок суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд дав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

Крім іншого, як зазначалося вище, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, судовий розгляд подання має відбуватися за участю державного виконавця, який має довести факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець надала суду першої інстанції заяву про розгляд подання за її відсутності (а.с. 11, 12) та ухилилася від доведення факту ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань.

За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Камянсько Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Камянсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: