АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1133/15 Головуючий 1 інст. - Матвієвська Г.В.
Справа № 644/8711/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Макарова Г.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року по заяві ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Інспекція Державного архітектурного будівельного контролю у Харківській області про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.11.2014 року задоволено заявку ОСОБА_4 про забезпечення позову і заборонено ОСОБА_3 та іншим особам експлуатацію самочинно збудованого гаражу літ. «Т», загальною площею 111,1 м.кв., розташований по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати як незаконну та необґрунтовану, вказуючи, що ОСОБА_4 подала до суду фальшиві довідки, що вона її права не порушує, а ОСОБА_5 згорає у заздрощах до чужих статків та у помсті за скасування у попередні роки незаконного рішення за їх позовом про самочинне будівництво.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити ухвалу суду без змін.

Відповідач ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_9 і ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримали і просили задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_3 працює медичною сестрою і не експлуатує гараж, а лише використовує його для зберігання харчів.

Гаражем дійсно користується фізична особа підприємець ОСОБА_9, але він має відповідні дозволи на здійснення певної господарської діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи у обсязі, який надав суд першої інстанції, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 у вересні 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна у якому просила суд зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно збудований гараж літ. «Т» загальною площею 111,1 м.кв. за адресою - АДРЕСА_1, вказуючи, що земельна ділянка в установленому порядку для будівництва гаражу відповідачу не надавалася, що будівництво здійснено без документів на відповідні будівельні роботи, що будівництво гаражу здійснено без належно затвердженого проекту, що самочинне будівництво гаражу порушує не лише її права, а й права інших мешканців житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки гараж без погодження з іншими мешканцями будинку самочинно збудований на при будинковій території, на яку можуть претендувати інші власники житлового будинку, що самочинно збудований відповідачем гараж примикає до іншого гаражу по АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_9 і який ці гаражі використовує для підприємницької діяльності - технічного обслуговування і ремонту вантажних автомобілів.

10.11.2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та іншим особам експлуатацію самочинно збудованого гаражу літ. «Т» загальною площею 111,1 м.кв. за адресою - АДРЕСА_1, вказуючи, що самочинно збудований гараж використовується як станція технічного обслуговування великовантажних автомобілів, що не відповідає санітарним нормам, порушує право позивача на безпечне для життя та здоров'я довкілля.

Постановляючи ухвалу 18.11.2014 року про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та іншим особам експлуатацію самочинно збудованого гаража суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що позовна заява про знесення самочинно збудованого гаража і заява про забезпечення позову фактично спрямовані на задоволення двох окремих самостійних вимог: знесення самочинно збудованого об'єкту нерухомого майна і заборона (припинення) підприємницької діяльності - технічного обслуговування і ремонту автомобілів в приміщенні вказаного гаражу.

Однак ці вимоги різні за своїм змістом, колом осіб між якими фактично виник спір і нормами матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини.

Разом з тим, за змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява ОСОБА_4 від 10.11.2014р. не містить даних, які б свідчили, що невжиття вказаних у заяві заходів забезпечення позову - заборона експлуатації гаража - може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову ОСОБА_4 про зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно збудований гараж.

Посилання заявника і суду першої інстанції на п.29 Постанови №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не свідчить про наявність підстав для вжиття по даній справі саме таких заходів забезпечення позову, оскільки підстави позову і заяви ОСОБА_4 не містять даних про взаємний зв'язок і наявність підстав, передбачених ст.151 ЦПК України.

З матеріалів справи і пояснень осіб, що з'явилися, вбачається, що самочинне будівництво гаража здійснено у 2011-2012р.р. і заборона на експлуатацію (використання гаража відповідачем) чи відсутність такої заборони ніяким чином не може перешкоди його знесенню у разі задоволення позову.

Разом з тим, вжиття такого способу може бути можливим у разі звернення ОСОБА_4 з іншими позовними вимогами, поданих з урахуванням вимог ст.ст.31,32,33 ЦПК України.

Однак матеріали справи свідчать, що на час вирішення судом заяви ОСОБА_4 від 10.11.2014 року суд мав лише позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 ( а не до підприємця ОСОБА_9) про зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно збудований гараж, а не припинення здійснення в ньому господарської діяльності, що створює небезпеку життю та здоров'ю позивача чи її неповнолітніх дітей, чиї інтереси вона має право представляти за законом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.п.3,4 ст.311, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Інспекція Державного архітектурного будівельного контролю у Харківській області про знесення самочинно збудованого нерухомого майна. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в порядку ст. 324 ЦПК України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: