Справа № 127/8904/14-ц Провадження № 22-ц/772/1004/2015Головуючий в суді першої інстанції Іщук Т. П.
Категорія 59Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С. Г.,

при секретарі Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, за участі заінтересованої особи ОСОБА_3, про відкриття виконавчого провадження від 28 січня 2015 року, про арешт майна від 28 січня 2015 року, за апеляційною скаргою представника, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу, що постановив Вінницький міський суд Вінницької області від 17.02.2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд із скаргою на постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Мазура В.І. від 28.01.2015 року за №ВП46253791 та №ВП 46253368 про відкриття виконавчого провадження накладення арешту на майно та оголошення заборони щодо його відчуження, винесені на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2014 року, поданої на виконання 23.01.2015 року. За цією ухвалою ОСОБА_2 було заборонено вчиняти дії по відчуженню своєї частки в статутному капіталі юридичних осіб, власником і засновником, яких вона була, накладено арешту на нерухоме і рухоме майно, що було об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і оголошено заборону щодо його відчуження.

Мотивуючи вимоги скарги вона посилалась на те, що оскаржувані постанови були винесені на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення позову від 08.05.2014 року, яка втратила свою дію в частині вимог щодо майна товариств «Бета-В», «ВРЕМЯ і К», «Вінмост», «Вінмост і К», після того, як 19.09.2014 року представник ОСОБА_3 подав заяву про залишення позову в частині щодо цього майна без розгляду і ця заява ухвалою суду була задоволена.

Отже, станом на час винесення оскаржуваних постанов, а саме на 28.01.2015 року в державного виконавця не існувало жодних підстав для відкриття виконавчого провадження в частині залишених без розгляду позовних вимог.

В зв'язку з тим, що ухвала суду про забезпечення позову від 08.05. 2014 року в частині залишених без розгляду позовних вимог втратила свою дію позивачка звернулась до державного виконавця з заявою про неправомірність постанов щодо відкриття провадження та накладення арешту на майно. Однак, їй в задоволенні заяви було відмовлено з посиланням на те, що внесення змін до виконавчого провадження та зняття арешту можливе лише на підставі нового судового рішення. Таке роз'яснення, на переконання ОСОБА_2 суперечить ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

Ухвалою суду першої інстанції скаргу задоволено. Визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 28 січня 2015 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року №127/8904/14-ц та постанову про відкриття виконавчого провадження і про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 січня 2015 року, виконавче провадження №46253368 в частині накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 3000 кв.м та земельну ділянку площею 0,86 га, розташовані за адресою АДРЕСА_1.

На ухвалу суду представником ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про її скасування.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом при постановлені ухвали були порушені вимоги ст. 154 ЦПК України про те, що скасування застосованих судом заходів забезпечення позову може бути скасоване лише шляхом постановлення ухвали про їх скасування.

Поставлена під сумнів законність оскаржуваної ухвали і через те, що вона не містить в собі посилань на те, порушення яких норм матеріального і процесуального права було допущено державним виконавцем при винесені ним постанов.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах апеляційної скарги дійшла до наступного висновку.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступні обставини.

Суд першої інстанції задовольняючи скаргу ОСОБА_2 виходи із того, що вжиті на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області заходи забезпечення позову по справі №127/8904/14ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя втратили чинність в частині позовних вимог, залишених без розгляду ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року, яка набрала законної сили 03 жовтня 2014 року. І тому не потребують винесення додаткової ухвали про їх скасування.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступні обставини.

Встановлено і це вбачається із постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2015 року (а. с. 4-6) ухвала Вінницького міського суду про забезпечення позову надійшла з заявою про примусове виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції 23.01.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти виконавчий документ і протягом трьох днів відкрити виконавче провадження.

Виконавче провадження за поданим ОСОБА_3 виконавчим документом (ухвалою суду) було відкрите з дотриманням вимог закону. Наявність ухвали Вінницького міського суду від 19.09.2014 року, якою було залишено без розгляду частину позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 не могла слугувати підставою для відмови у відкритті провадження, виходячи із переліку підстав, визначених ст. 26 Закону України Про виконавче провадження.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_2

Щодо відкритого виконавчого провадження то його закінчення здійснюється на підставі ст. 49 Закону, якою визначається вичерпний перелік підстав, за яких вже відкрите виконавче провадження підлягає закриттю. Однією із підстав для закінчення виконавчого провадження є скасування рішення суду на підставі, якого видавався виконавчий документ.

Оскільки, в даному випадку таким документом є ухвала суду, тому відкрите на підставі неї виконавче провадження, в частині залишених без розгляду позовних вимог, може бути закінчене після скасування заходів забезпечення позову в порядку ч. 5 ст. 154 ЦПК України.

Державний виконавець цілком обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у відновленні її порушеного права у заявлений нею спосіб. Однак це не позбавляє її звернутись до суд з заявою до суду про скасування вжитих заходів забезпечення позову.

А тому, керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2015 року, постановлену по справі за скаргою ОСОБА_2 на постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, за участі заінтересованої особи ОСОБА_3, про відкриття виконавчого провадження від 28 січня 2015 року, про арешт майна від 28 січня 2015 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Т.О. Денишенко

Підпис С. Г. Копаничук

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ В. П. Нікушин