АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/9511/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/8313/15 Головуючий І інстанції:Федосенко В.В.
Категорія: договірні Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Шевченко Н.Ф., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про встановлення порядку виконання рішення, ухваленого за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, законним представником якої є ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Жовтневого району м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року заяву представника ПАТ «Укрсиббанк» про встановлення порядку виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 17.01.2013 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсиббанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити їх заяву.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованим, ухвалена з порушенням норм процесуального права та неповним зясуванням обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядом справи встановлено, що 5 жовтня 2010 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про зверненням стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 листопада 2006 року, укладеного між Банком і ОСОБА_3, на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстровий № 2-1008 та договору про розподіл спадкового майна, реєстровий № 2-1010.

Вказана квартира була передана в іпотеку ОСОБА_3 в забезпечення виконання нею зобовязань за кредитним договором.

ОСОБА_3 16 липня 2007 року померла.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2010 року у задоволенні позовних вимог АТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, законним представником якої є ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Жовтневого району м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2013 року було скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2012 року, позов АТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, законним представником якої є ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Жовтневого району м. Харкова, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

АТ "УкрСиббанк" отримав виконавчий лист, за яким Дзержинський ВДВС ХМУЮ відкрив виконавче провадження № 46151533.

У квітні 2015 року АТ "УкрСиббанк" подав заяву до Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції, в якій зазначив, що дія Закону України "Про мораторій на стягнення нерухомого майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не розповсюджується та просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_3 16 липня 2007 року померла.

У червні 2015 року АТ "УкрСиббанк" подав до Дзержинського районного суду м. Харкова заяву про встановлення порядку виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 17.01.2013 року у відповідності до вимог ст..373 ЦПК України з посиланням на те, що під час виконання примусового виконання рішення апеляційного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки набрав чинності Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У звязку із набрання законної сили вищевказаним Законом, виникли обставини, що утруднюють виконання рішення суду органом ДВС.

Заявник просив встановити порядок виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2013 року, справа №2-2011/1020/12 від 17 січня 2013 року відповідно до ст. 52, ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 39, ст. 41 Закону України «Про іпотеку», що полягає в арешті, вилучені та примусовій реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах з урахуванням того, що положення Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в межах виконавчого провадження №46151533 не розповсюджується.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про встановлення порядку виконання судового рішення, суд виходив із того, що ним не встановлено обставин, що утруднюють виконання вказаного рішення.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Отже, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, що підпадає під дію п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню на час дії цього Закону.

Державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 21 січня 2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-6764, виданим 5 березня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 17 листопада 2006 року №4660 трикімнатну квартиру №559 загальною площею 65,5 кв.м.) розташовану у м. Харкові по просп.. Перемоги 66, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину, реєстровий №2-1008 та договору про розподіл спадкового майна, реєстровий номер 2-1010 в рахунок погашення заборгованості за договором споживчого кредиту№0 від 17 листопада 2006 року укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 в сумі 38915,07 доларів США, що за курсом НБУ в перерахунку на гривні становить 309082,94 грн..

Заявник не надав суду даних щодо перевірки в межах виконавчого провадження того факту, чи розповсюджується дія Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на існуючі правовідносини, що виникли між учасниками виконавчого провадження №46151533.

За положенням ч.1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Обставини, на які посилався у своїй заяві представник ПАТ «УкрСиббанк» про встановлення порядку виконання судового рішення, не підпадають під дію ст..373 ЦПК України.

Вимогами п.1 ст.312 ЦПК України передбачається, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням викладеного судова колегія підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду не вбачає оскільки суд постановив законну ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Керуючисьст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -