Справа № 438/1151/14 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/4227/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Мусіної Т.Г.

суддів Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря Фейір К.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» на заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» в особі філії «КОМ-ЕКО-Борислав» Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточненим у вересні 2014 року, до Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» в особі філії «КОМ-ЕКО-Борислав» Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, в якому просив:

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Бориславського міського суду Львівської області від 31 березня 2014 року у справі № 438/1138/13-ц в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі в ТОВ «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») на посаді підсобного робітника, в якій було допущено негайне виконання, тобто з 01 по 30 квітня 2014 року включно в загальній сумі 1288,10 грн.;

- стягнути з відповідача в його користь 1500 грн. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- стягнути з відповідача в його користь 2575 грн. витрат по наданню правової допомоги, понесених ним у справі.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31 березня 2014р. Бориславським міським судом ухвалено рішення у цивільній справі № 438/1138/13 за його позовом до Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі Філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, яким позовні вимоги були задоволені частково.

На підставі заяви позивача про примусове виконання вказаного рішення суду Личаківського відділом державної виконавчої служби Львівського МУЮ 16 квітня 2014 року була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення про поновлення ОСОБА_5 на роботі в СП ТОВ «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») на посаді підсобного працівника. Зазначає, що відповідач ухилявся від виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на роботі, наказ від 30 квітня 2014 року про поновлення позивача на роботі надійшов до відділу ДВС лише 07 липня 2014 року, тому вважає, що за невиконання рішення суду з відповідача в його користь слід стягнути середній заробіток за період з 31 березня 2014 року по день фактичного поновлення позивача на роботі.

Також зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача щодо невиконання рішення суду протягом тривалого часу йому було завдало моральної шкоди, яку оцінював у 1500 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати по наданню правової допомоги, які він поніс під час розгляду справи.

Заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року позов задоволено та:

-стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки виконання рішення Бориславського міського суду Львівської області від 31 березня 2014 року у справі №438/1138/13-ц в частині поновлення ОСОБА_5 на роботі в ТОВ «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») на посаді підсобного робітника, в якій було допущено негайне виконання, тобто з 01 по 30 квітня 2014 року включно в загальній сумі - 1288 грн. 10 коп.

-стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») на користь ОСОБА_5 моральну (немайнову) шкоду в розмірі 1500 грн.

-стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 2 575 грн.

-стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 14 квітня 2015 року заяву Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» в особі філії «КОМ-ЕКО-Борислав» Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» про перегляд заочного рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року залишено без задоволення.

Заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року в загальному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_6 підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» в особі філії «КОМ-ЕКО-Борислав» Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів».

В апеляційні скарзі зазначає, що в рішенні суду судом необґрунтовано підстави стягнення моральної шкоди та її розмір. Вказує, що задовольняючи позов в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд не перевірив, чи відповідає стягнута сума положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які зявились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково: рішення суду підлягає зміні в частині розміру витрат на правову допомогу, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 31 березня 2014 року по справі № 438/1138/13-ц визнано незаконним наказ СП ТОВ «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») №34-к від 27.06.2013 року в частині звільнення ОСОБА_2 з посади підсобного робітника з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді підсобного робітника СП ТОВ «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав»).

Стягнуто з СП ТОВ «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав») в користь ОСОБА_2 11 183грн.00 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з СП ТОВ «КОМ-ЕКО-Львів» (філія «КОМ-ЕКО-Борислав»)в користь ОСОБА_2 1000 грн.00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року рішення Бориславського міського суду Львівської області від 31 березня 2014 року залишено без змін.

Матеріалами справи підтверджується, що після ухвалення судом першої інстанції рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі, яке у цій частині підлягало до негайного виконання, не було виконано в добровільному порядку підприємством, на підставі виконавчого листа виданого Бориславським міським судом Львівської області 01.04.2014р. постановою старшого державного виконавця від 16.04.2014р. відкрито виконавче провадження ВП № 42987513 про поновлення ОСОБА_2 на роботі (а.с. 8), яке закінчено постановою від 07.07.2014р. у звязку з виданням наказу від 30.04.2014р. № 12/1-к «Про поновлення працівників на раніше займаній посаді» (а.с. 9).

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд першої інстанції правильно визначив, що період затримки у поновленні ОСОБА_2 на роботі становить 22 робочих дні з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. та виходячи з його середньоденного заробітку в 55 грн. 95 коп. правильно стягнув з відповідача в користь позивача 1288,10 грн. заробітної плати за вимушений прогул.

Ураховуючи, що факт порушення трудових прав позивача встановлено, внаслідок дій відповідача він був позбавлений права на праці у період з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. та права одержувати заробітну плату необхідну для його проживання та членів його сімї, що безумовно вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд першої інстанції з врахуванням ст. 237-1 КЗпП правильно задовольнив позов в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн., що усього на 282 грн. більше розміру мінімальної заробітної плати, чинної на час ухвалення рішення суду.

Ураховуючи, що рішення суду в частині стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди відповідає обставинам справи та вимогам закону, який регулює спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни або скасування в цій частині.

Між тим, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення розміру витрат на правову допомогу підлягає частковій зміні, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2013р. між ОСОБА_2 та адвокатом

ОСОБА_3 був укладений договір № 07/13-08 по виконанню робіт по наданню правової допомоги, умовами якого у пункті 2.1 передбачено, що за виконану роботу Замовник оплачує Виконавцеві винагороду, яка виходить з обєму виконаних робіт (а.с. 34). До договору долучено свідоцтво на імя ОСОБА_3 № 12/95 на право зайняття адвокатською діяльністю.

Представництво інтересів позивача у даній справі адвокат здійснював на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с. 11).

Згідно абз. 3 п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

З акту виконаних робіт розрахунок фактичних витрат з надання правової допомоги згідно Договору про правову допомогу № 04-07/14 від 30.07.2014р. ОСОБА_2, підписаних позивачем та адвокатом (а.с. 25), вбачається, що в розрахунок витрат включено надання юридичної консультації по питаннях трудового законодавства, складання позовної заяви, уточненої позовної заяви, письмових клопотань, участь в судових засіданнях 29.08.2014р. та двічі в судовому засіданні 22.09.2014р. Загальна сума витрат визначена в розмірі 2575 грн., яка оплачена позивачем, що підтверджується банківською квитанцією А-Банку № А33D0015XF (а.с. 26).

Колегія суддів вважає, що загальна сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню на 320 грн., а саме на 80 грн. за участь у судовому засіданні 29.08.2014р., хоча таке не відбулося у звязку з неявкою сторін (а.с. 16 довідка секретаря судового засідання) та на 240 грн. за участь двічі в судовому засіданні 22.09.2015р., хоча таке на цю дату призначалось один раз та не відбулось у звязку з неявкою сторін (а.с. 22 довідка секретаря судового засідання).

Решта витрат на правову допомогу розраховані у врахуванням положень ст.. 1 Закону України від 20.12.2012р. «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та не перевищує 40 % встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальної заробітної плати в розмірі 1218 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст. 309, ч.2 чт. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» задовольнити частково.

Заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року змінити в частині стягнутої суми на правову допомогу.

Стягнути з Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» в особі філії «КОМ-ЕКО-Борислав» Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів» в користь ОСОБА_2 2255 грн. витрат на правову допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

ОСОБА_7