Справа №583/4/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Олійник О. В.
Номер провадження 22-ц/788/856/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до державного нотаріуса Охтирської державної нотаріальної контори Багацької Ольги Миколаївни, Охтирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

06.01.2015 року ОСОБА_3 звернулась до державного нотаріуса Охтирської державної нотаріальної контори Багацької Ольги Миколаївни, Охтирської міської ради з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що при оформленні спадщини, яка відкрилася після смерті її матері - ОСОБА_6, державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1, а саме, свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Охтирською міською державною нотаріальною конторою 28.08.1973 р. за реєстровим № 1-2573 та свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя від 28.08.1973 р. за реєстровим НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_6. Тому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на спадкове майно у вигляді 1/3 частини 77/184 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 65,8 кв.м. та житловою площею 31,7 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 23 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до державного нотаріуса Охтирської державної нотаріальної контори Багацької О.М., Охтирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити позов. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так як позивачу нічого не відомо про спадкоємців ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які також подали заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_6, спадкове майно знаходиться саме в м. Охтирка, тому належним відповідачем за даним позовом є саме Охтирська міська рада. А тому висновок суду про те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача є помилковим. Крім того зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що причиною звернення до суду стала неможливість оформити право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та позивачка претендує тільки на належну їй 1/3 частину спадкового майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та адвоката Собину П.М., вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є рідною дочкою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5 на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: 77/184 частини будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

З матеріалів інвентарної справи № 444 на зазначений будинок вбачається, що право власності ОСОБА_6 на належну їй частину будинку зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності на частину в спільній власності подружжя від 28.08.1973 року, посвідченого нотаріально, за яким їй належить 11/46 частин житлового будинку з надвірними спорудами та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.08.1973 року за законом після смерті чоловіка ОСОБА_10, за яким їй належить 33/184 частини зазначеного будинку (арк. 45 інвентарної справи № 444).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.1973 року після смерті батька ОСОБА_10, 11/184 частини зазначеного будинку успадкував син ОСОБА_6 - ОСОБА_11 Крім того йому належало 12/23 частини цього будинку на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16 жовтня 1968 року (арк. 35-36 інвентарної справи).

Після смерті ОСОБА_11 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року) на належні йому частини спірного будинку (12/23 та 11/184) 25 березня 1983 року видано свідоцтво про право на спадщину його дружині ОСОБА_12 та сину ОСОБА_4 в рівних частинах, що становить по 107/368 частин будинку (арк. 57 інвентарної справи № 444).

Після смерті ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 року належна їй частка зазначеного будинку перейшла у власність її сину ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.1995 року (арк. 66 інвентарної справи № 444).

Таким чином іншому співвласнику будинку, яким є ОСОБА_4 належить 107/184 (107/368 +107/368) частин будинку.

Відповідно до копії спадкової справи після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори 11 жовтня 1984 року подали заяви про прийняття спадщини три її дочки: ОСОБА_3 (позивачка), ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а. с. 36, 37).

Крім того згідно довідки квартального уповноваженого виконкому Охтирської міської ради від 01.02.2015 року на момент смерті ОСОБА_6 разом з нею були зареєстровані та проживали її невістка ОСОБА_12 та її онук ОСОБА_4 (представник позивачки в даній справі) (а. с. 29).

ОСОБА_6 мала трьох дочок і одного сина ОСОБА_11, який помер ще до її смерті, але залишився його син (онук спадкодавця) ОСОБА_4, який одночасно є власником 107/184 частин спірного будинку та прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві (а. с. 51).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_7, що підтверджується актовим записом про смерть № 120 від 26.04.2013 року, наданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області (а. с. 63).

Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спадкові справи станом на 25.02.2015 року не відкривалися, про що свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру на а. с. 66, 67.

05.11.2014 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_3 у посвідченні свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину 77/184 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Охтирською міською держнотконторою 28.08.1973 року за № 1-2573 і свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя від 28.08.1973 р. за НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_6 (а. с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належними відповідачами у даній справі є ОСОБА_4, а також спадкоємці померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які могли прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України, а за умови відсутності таких спадкоємців - орган місцевого самоврядування за місцем відкриття їх спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування до державного нотаріуса Охтирської державної нотаріальної контори Багацької Ольги Миколаївни, Охтирської міської ради, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (спадкоємство в порядку представлення).

Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Фактом прийняття спадщини є зокрема, спільне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед його смертю.

Ст. 553 ЦК України 1963 року передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України 1963 року, якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усуненні їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, ч. 5 ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України 1963 року, ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Як правильно встановлено судом першої інстанції спадкоємцями після померлої ОСОБА_6, які в установленому порядку прийняли спадщину, є її доньки ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та її онук ОСОБА_4 в порядку представлення. Так як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли, на належне їм майно в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6, мають право їх спадкоємці.

Та обставина, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 25.02.2015 року, інформація щодо відкриття спадкових справ після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутня, ще не свідчить про відсутність спадкоємців, які в установленому законом порядку прийняли після них спадщину, так як спадкова справа відкривається на підставі заяви про прийняття спадщини або заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України, про видачу свідоцтва про право на спадщину. Доказів відсутності спадкоємців ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які прийняли спадщину в порядку ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України, позивачка суду не надала.

Так як ОСОБА_3 звернулась з цим позовом для захисту своїх прав на спадщину, яку крім неї прийняли інші спадкоємці, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що саме ці фізичні особи, а у випадку їх смерті - їхні спадкоємці є належними відповідачами в цій справі.

Крім того суд першої інстанції вірно зазначив, що навіть у випадку відсутності спадкоємців ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, належним відповідачем згідно вимог ч. 1 ст. 1277 ЦК України буде орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тобто за останнім місцем їх проживання.

Як вбачається з журналів судових засідань судом першої інстанції роз'яснювалось представнику позивачки право заявити клопотання про заміну неналежного відповідача, а також про наслідки пред'явлення позову до неналежного відповідача. Проте представник позивачки відмовився скористатися зазначеним процесуальним правом, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що до зазначених ОСОБА_3 відповідачів, її позов про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягає. В той же час позивачка не позбавлена можливості захистити свої спадкові права, звернувшись з даним позовом до належних відповідачів.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування рішення суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді