Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

07 квітня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Зайцевій О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця та визнання права власності на квартиру -, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця та визнання права власності на квартиру, вказуючи що вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, недійсним в частині покупця ОСОБА_2, визнання позивачки. ОСОБА_1, покупцем цієї квартири та визнання за нею права власності на вказану квартиру. Позивачці ОСОБА_1, на праві власності, набутому на підставі свідоцтва про право па спадщину за законом від 04. 12. 2013 року, належала однокімнатна квартира АДРЕСА_2, яку вона успадкувала від своєї матері ОСОБА_4, свідоцтво на право на спадщину серія ВТО № 104458 запис в реєстрі за № 1959. З позивачки згоди у вказаній квартирі проживали її син ОСОБА_2 з сім'єю: дружина - ОСОБА_3, та дочка ОСОБА_5. На підставі укладеного 29 січня 2014 року між позивачкою - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу квартири, позивачка продала належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Договір купівлі-продажу цієї квартири ВТУ №531553 посвідчений приватним нотаріусом Корчемною М. В. , запис в реєстрі за №178. Обумовлену договором ціну квартири 248640 грн. , позивачка отримала 29 січня 2014 року, що підтверджується виписками банку ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит", платіжним дорученням №265665 від 29 січня 2014 року . Після отримання зазначеної суми, у позивачки - ОСОБА_1 виникла можливість покращити житлові умови сім'ї. Позивачка з чоловіком та сім'єю молодшої дочки проживає у двокімнатній квартирі житловою площею 50 кв. м. за адресою АДРЕСА_3. Відповідач ОСОБА_2 являється сином позивачки, але не входить до складу її сім'ї, оскільки з 2004 року проживає окремо і має власну сім'ю. Відповідач не має власного окремого житла. За рахунок виручених від продажу однокімнатної квартири коштів, 29 січня 2014 року по договору купівлі-продажу ВТМ №531554 позивачка купила окрему двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка за санітарно-технічними умовами гірша однокімнатної, але площею більша. Договір купівлі-продажу двокімнатної квартири також був посвідчений приватним нотаріусом Корчемною М. В, запис в реєстрі за № 185 (додатки №5, 6).

При укладенні договору купівлі-продажу двокімнатної квартири за проханням сина ОСОБА_2 (відповідач) цей договір був оформлений на нього. Проте позивачку ОСОБА_1 було введено в оману, оскільки вказана квартира куплялася для покращення житлових умов сина, але у серпні 2014 року невістка з сином (відповідач) розірвала шлюб і вимагає поділу майна подружжя придбаного за власні кошти позивачки ОСОБА_1 Двокімнатна квартира була придбана виключно на грошові кошти, що були виручені віл продажу належної позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності однокімнатної квартири, яка не являється об'єктом спільної сумісної власності сім'ї сина ОСОБА_2, а належить виключно позивачці. За двокімнатну квартиру розраховувалась позивачка ОСОБА_1, що підтверджується свідченнями самого продавця двокімнатної квартири ОСОБА_8 (додаток №7), а також обставинами укладення обох договорів купівлі-продажу квартир, які були оформлені в один день, один за другим, у приватного нотаріуса Корчемної М. В. у присутності ріелторів та продавців квартир. Сім'я сина розпалася, а фактичним покупцем двокімнатної квартири є вона - позивачка ОСОБА_1, тому позивачка захищає порушені її інтереси.

Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте в результаті спільної прані та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісної власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У коментарі до статті 60 Сімейного Кодексу України говориться, що заінтересована особа може довести, що майно було придбане у шлюбі, але за її особисті кошти. У ньому разі презумпція права спільної сумісної власності на майно буде спростована.

Частина 4 статті 368 Цивільного Кодексу України визначає що майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю. Квартира за адресою АДРЕСА_1 була придбана на ім'я сина, але не за його особисті котити і не за кошти його колишньої дружини. Це спростовує право спільної сумісної власності на якому наполягає колишня дружина сина. Ні син, ні колишня невістка не мали і не могли мати на момент укладання договору купівлі-продажу достатньої суми коштів на купівлю двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1. Син ОСОБА_2 постійно з 2001 року працює на ВАТ "Азот". Його доходи підтверджуються довідкою про заробітну плату (додаток №8). Його колишня дружина ОСОБА_3 протягом всього сімейного життя з 2004 року не мала постійного офіційного місця роботи, а відповідно і постійного доходу. Тому вважає, то позивачка ОСОБА_1 є єдиним фактичним покупцем двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, так як кошти за які вона придбана є фактично позивачки спадщиною. Будь-які дії щодо цього майна порушують її права, так як і кошти вона втратила і цілі - купівлі квартири для проживання сина - не досягнуто. Стаття 215 Цивільного кодексу України передбачає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, позивачка ОСОБА_1, являється покупцем двокімнатної квартири АДРЕСА_1 і її права, як покупця підлягають захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу ВТМ №531554 двокімнатної квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Корчемною М. В., запис в реєстрі за № 185 в частині особи, що купляє вказану квартиру (покупця).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Фактично покупцем двокімнатної квартири являється позивачка ОСОБА_1 , так як саме вона сплатила за вказану квартиру грошову суму, то в силу ст. 655 ЦК України, саме їй і підлягає передача у власність предмету купівлі-продажу.

Таким чином, за нею ОСОБА_1 , підлягає визнанню право власності на цю квартиру. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на вищевикладені обставини, відповідач ОСОБА_2 незаконно набув право власності на двокімнатну квартиру, власником якої фактично є позивачка ОСОБА_1 З підстав статті 215 Цивільного кодексу України просить задовольнити позов про визнання договору купівлі-продажу двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, недійсним в частині покупця ОСОБА_2 та визнати за мною, ОСОБА_1, право власності на вказану квартиру. Просить суд визнати договір купівлі-продажу від 29 січня 2014 року серія ВТМ . №531554 двокімнатної квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Корчемною М. В. , запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 185, недійсним в частині покупця ОСОБА_2 та визнати ОСОБА_1 покупцем вказаної квартири. Визнати за ОСОБА_1, право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, в ході розгляду справи позивачка змінювала підстави позову просила визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним, оскільки він здійснений під впливом обману на підставі ст. 230 ЦК України, перед судовими дебатами уточнила підстави та просила визнати договір - купівлі продажі квартири на підставі ст. 655, 203, 215, 216, 217 ЦК України - недійсним пояснила, син був покупцем квартири, квартира куплялася для проживання сина, син наполегливо говорив, щоб ця квартира була його і квартиру оформили на сина, а він перебував в шлюбі, обставин сімейного життя сина не знала, що в них не складається сімейне життя, вона поступила зовсім по іншому, в даний час невістка ділить квартиру, яка куплена за її кошти, оскільки вона продала спадщину однокімнатну квартиру та купила сину двокімнатну. У сина та невістки коштів на придбання квартири не було, квартира куплена за її кошти, тому вона хоче захистити своє право власності. Договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 був підписаний сином ОСОБА_2 , так як це було в його інтересах, вона була особисто разом з сином передала кошти продавцям квартири і присутня була при підписанні договору сином, не знаючи на той момент про причини, що могли суттєво вплинути на його підписання. Колишня дружина сина також дала згоду на купівлю квартири, бо її ціллю було заволодіння цим майном. В даний час ОСОБА_3 обмежила доступ сина до квартири, створює неможливі умови для проживання сина ОСОБА_2, зараз він проживає в неї, тому вона неодноразово зверталася до міліції з усними та письмовими заявами. Підписання сином цього договору, порушило позивачки інтереси та права, так як були обставини, що мали істотне значення і могли вплинути на підписання договору не сином, а нею. Вона пересвідчилася, що її довіра сину та його колишній дружині була надмірною оскільки прожили разом 10 років, що впевненість у її порядності не завжди мала достатню підставу. Вважає, що її просто ошукали. Вона втратила кошти та можливість витратити їх на поліпшення своїх умов проживання. Правочин, здійснений під впливом обману, може бути визнаний судом не дійсний. Вона вважає що її з відповідачем введено в оману щодо фактів, які могли вплинути на укладення договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1. Під тиском колишньої дружини та знаючи, що в разі якщо їй стануть відомі обставини їх сімейного життя, договір не буде укладено на його ім'я, ним замовчувалися ці обставини. Відповідача дружиною ОСОБА_3 переслідувалися вважає власні корисні мотиви, оскільки 04. 12. 2013 року вона оформила спадщину, 29. 01. 2014 року оформлено договір купівлі-продажу квартири, у березні 2014року син з сім'єю переїжджає до квартири за адресою АДРЕСА_1, у серпні 2014 року ОСОБА_3 подано заяву на розлучення, в жовтні 2014 року подано позовну заяву про розподіл майна. Вважає, оскільки сім'я сина розпалася, а тому фактичним покупцем двокімнатної квартири є позивачка ОСОБА_1 , вона захищає порушені свої інтереси. Так як саме вона сплатила кошти за квартиру, тому їй необхідно передати у власність квартиру та за нею необхідно визнати право власності на кв. АДРЕСА_1.

Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення, суду пояснив, що він просив свою матір оформити договір купівлі - продажу двокімнатної квартири на нього, договір був підписаний ним, так як це було в його інтересах, йому хотілося, щоб квартира була його, оскільки є дружина та дитина. Його колишня дружина дала згоду на купівлю квартири, лише після того він усвідомив, що у дружини єдина ціль, заволодіння квартирою. Дружина не цікавилася, що за квартира, в якому районі купляється, кошти від продажу спадщини однокімнатної квартири отримала позивачка і передала продавцю двокімнатної квартири, в даній квартирі він не може проживати, його вижили, ОСОБА_3 відчуває себе власником, обмежує доступ до квартири, дійсно квартира куплена за кошти матері, позивачка, його мама є єдиним фактичним покупцем двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1.

Представник третьої особи за довіреністю ОСОБА_9 заперечував проти задоволення позову, та є безпідставним та необґрунтованим, вважає що правочин вчинений відповідно до вимог чинного законодавства, кошти які зняла позивачка в банку не співпадають з тією сумою, що купляли, оскільки сума коштів зазначена у платіжному дорученні набагато більша від суми яка була сплачена за договором купівлі продажу квартири. Вважає визнання позовних вимог відповідачем є намагання приховати дійсні обставини даного позову, оскільки в суді відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, а саме кв. АДРЕСА_1. Відповідач власним підписом підтвердив сутність своїх намірів та здійснив оплату власними коштами. Договір не містить будь-яких посилань на права інтереси або зобов"язання відносно позивача. Враховуючи порядок укладення та форму договору купівлі-продажу квартири від 29. 01. 2014 року, останній є дійсним правочином.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що відповідач приходив з ріелторами, сказав що сподобалась квартира та буде купляти і подзвонив дружині. У нотаріуса коли давали завдаток 8000, 00грн. був відповідач і його дружина . Потім у нотаріуса зустрілися в кінці січня 2014 року, вони пішли в банк. Відповідача мама продавала однокімнатну квартиру, забрала гроші і передала сину ОСОБА_2 і вони пішли до нотаріуса всі разом, в нотаріуса зайшли і оформили договір купівлі-продажу, розрахувалися, прочитали у нотаріуса договір, нотаріус прочитав договір, у ОСОБА_2 були гроші він дав продавцю. При укладенні договору купівлі-продажу та коли давали завдаток була дружина і він знав що це його дружина.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи за довіреністю ОСОБА_9 , пояснення свідка ОСОБА_8, вивчивши та дослідивши письмові матеріали суд приходить до наступного.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 29 січня 2014 року, ОСОБА_8, ОСОБА_11, що діють від свого імені та від імені малолітньої доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, що діє від імені ОСОБА_13 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М. В, від 28. 01. 2014 року за №175 та ОСОБА_2 діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів та володіючи українською мовою, склали договір про таке: продавці, передають у власність покупцю ОСОБА_2 квартиру за АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 - покупець приймає її і сплачує за неї обумовлену грошову суму. Відчужувана квартира складена з двох кімнат, загальна площа -48, 1кв. м, житлова площа -33, 0кв. м . Ринкова вартість квартири становить 149800, 00грн., згідно звіту про оцінку майна, виданого ПП ОСОБА_14 від 30. 10. 2013 року. Продаж, що є дійсним наміром сторін, вчинено за 149800, 00грн., які гроші ОСОБА_2, покупець, сплатив, а вони, продавці отримали повністю ще до підписання цього договору. Своїм підписом під цим договором продавці підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру. В п. 7 даного договору зазначено, що право власності на цю квартиру виникає у покупця з моменту державної реєстрації речових прав на цю квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В пункті 8, зазначено, що Дружина покупця ОСОБА_3 згодна з укладенням цього договору згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М. В. від 29 січня 2014 року за р. №182. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на квартиру підлягає державній реєстрації речових прав на нерухоме майно. Договір купівлі - продажу зареєстровано в реєстрі №185. Продаж вчинено сторонами в сумі 149800, 00 гривень, які продавці одержала повністю до підписання договору.

Як було встановлено в судовому засіданні, що на час укладення правочину продавці правомірно володіли квартирою квартиру за АДРЕСА_1 та мали право на її відчуження . Суд вважає що даний договір купівлі-продажу від 29 січня 2014 року був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовленим ним та вчинений з дотриманням вимог закону, оскільки сторони своїми підписами під договором купівлі-продажу підтвердила повний розрахунок за продану квартиру та відсутність претензій фінансового характеру та даний договір купівлі-продажу був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 29. 01. 2014 року. При вчинені правочину було додержано вимоги закону, був укладений в письмовій формі, нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 655ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною(сторонами )вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсний правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин).

У випадку, якщо майно вибуло з володіння власника на підставі вчиненого правочину, перевірці судом при вирішенні справи підлягає чинність правочину. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судовому засіданні встановлено, що волевиявлення учасників правочину 29 січня 2014 року при укладенні договору купівлі-продажу квартири було вільним та відповідало їх внутрішній волі.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Корчемної М. В. вих. №39/01-16 від 14. 03. 2015 вбачається, що 29 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2. Укладення даного договору зареєстровано у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №178. На договорі купівлі-продажу міститься його серія та номер ВТМ №531553. Наступним у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №185 від 29. 01. 2014 року зареєстровано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_8 що діяв від свого імені та від імені малолітньої дочки ОСОБА_12 та матері ОСОБА_13 та ОСОБА_11, ОСОБА_2. На договір купівлі-продажу міститься його серія та номер ВТМ №531554. Договори укладалися один за одним у присутності всіх заінтересованих сторін.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 29. 01. 2014 року позивачка ОСОБА_1 продала квартиру АДРЕСА_2, яка належала їй на праві власності (спадщина) що у будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 за 248640, 00грн., купив відповідач ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 за 149800, 00грн.

З позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду з захистом своїх прав, оскільки вважає що двокімнатна квартира квартиру АДРЕСА_1 за 149800, 00грн. придбана за виключно на грошові кошти, що були отримані від продажу належної позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності однокімнатної квартири, яка не являється об'єктом спільної сумісної власності сім'ї сина ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а належить виключно позивачці.

Судом встановлено, що дійсно, договори купівлі-продажу квартир укладалися один за одним, але договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 за 149800, 00грн, був укладений з сином позивачки ОСОБА_2, позивачка знала що він одружений та має малолітню дитину, а тому при укладенні договору була присутня дружина ОСОБА_3 яка надала заяву про згоду на укладення договору купівлі-продажу квартири. Як зазначено в договорі купівлі-продажу квартири продавці та покупці діяли добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів та володіючи українською мовою. Тому на думку суду позивачка діяла в інтересах сім'ї сина ОСОБА_2

Як вбачається з пояснень позивачки, відповідача, свідка ОСОБА_8, що кошти на купівлю квартири були передані позивачкою відповідачу в день вчинення правочину, але письмових доказів які б підтвердили факт отримання коштів ОСОБА_2, як розписка, договір позики, акт прийому передачі коштів суду не надано.

В судовому засіданні позивачкою не доведено, не конкретизовано, в чому полягає недійсність договору купівлі - продажу квартиру за АДРЕСА_1 та не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та в ході розгляду справи позивачкою змінювалися підстави позову, а тому враховуючи вищевикладене, суд вважає що в позові необхідно відмовити.

На підставі ст. ст. 182, 203, 215, 216, 217, 328, 655 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 31, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218, 222, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця та визнання права власності на квартиру - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Головуючий: О. Г. Казидуб