АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Слободянюк С.В.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, та апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою через представника ОСОБА_4, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

у липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив стягнути з останнього 4 928 242,90 грн.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 в банківських та фінансових установах, а також арешт на рухоме та нерухоме майно, зокрема, земельні ділянки, заборони ОСОБА_6 вчиняти будь - які дії щодо відчуження, передачі в заставу, оренду тощо майна, яке належить відповідачу. Також просив заборонити виїзд відповідачу за межі України на час судового розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.10.2015 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,384 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада, та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1 га цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, які на праві приватної власності належать ОСОБА_1

Справа № 756/8631/15-ц
Апеляційне провадження № 22-ц-796/14991/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Маринченко М.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити. Посилається на те, що суд не звернув уваги, що позивачем не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможним або утруднити виконання рішення. Крім того, не надано доказів належності йому земельних ділянок.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_3 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,384 га, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада посилаючись на те, що вона є співвласником цієї земельної ділянки.

У судовому засіданні ОСОБА_5 просив апеляційні скарги відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а належність земельних ділянок на праві власності відповідачу підтверджується інформаційними довідками з Державного земельного кадастру.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову відповідає встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Так, згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені у ст. 152 цього Кодексу. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясовувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам. При оцінці зазначеної співмірності, суди повинні також враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, зокрема слід особливо брати до уваги, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову. Зокрема обмеження господарського суб`єкта можливості користуватися та розпоряджатися власним майном призводить до наслідків, які іноді можуть бути незворотними.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із правовідносин, що склалися між сторонами, ціни позову, яка складає 4 928 242,90 грн., та доказів про те, що земельні ділянки, на які накладено арешт згідно інформаційних довідок з Державного земельного кадастру про право власності на речові права належать на праві власності ОСОБА_1

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає про те, що суду не надано належних та допустимих доказів належності земельних ділянок саме йому, проте будь - якими доказами не спростовує інформацію, зазначену у витягу з Державного земельного кадастру про право власності на речові права.

ОСОБА_3 також не надано доказів про те, що власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,384 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада є Фермерське господарство «Бджолине» чи інша особа, крім відповідача.

Оскільки доводи апеляційних скарг не підтверджені належними та допустимими доказами (зокрема, не надано витягу з Державного земельного кадастру про право власності на речові права про належність земельної ділянки іншій особі) колегія суддів вважає їх безпідставними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді