_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5977/15
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28.10.2015 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду міста Одеси Прохоров П. А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_5 Юльєвича, про визнання права власності на частку у домоволодінні в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.

За змістом позову позивачами заявлено однорідні вимоги до відповідача - про визнання за кожним з відповідачів права власності на 1/8 частину обєкту нерухомого майна Домоволодіння №3 по вул. Костанді в м. Одесі.

Заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ч.2 ст. 119, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: немає відомостей про достовірну ціну позову щодо вимог майнового характеру та не зазначено її за текстом позовної заяви, не надано доказів сплати судового збору в належному розмірі.

Так, дослідивши матеріали позовної заяви суддя зазначає про наступне. Кожним з позивачів заявлено самостійну вимогу до відповідача про визнання за ним права власності на частину нерухомого майна.

Відповідно до положень ч.6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» - у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням характеру заявлених вимог та загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до п. 13 постанови № 10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог, що повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З наведеного випливає, що кожен з позивачів має самостійно сплатити судовий збір за заявлену ним вимогу визнання права власності на 1/8 частину Домоволодіння №3 по вул. Костанді в м. Одесі.

При цьому належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. - Згідно наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ розяснень у постанові №10 від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах ".

Щодо розміру судового збору, який підлягає у сплаті кожним з позивачів суддя зазначає про те, що позивачі не зазначили ціну позову, не надали пояснень щодо неможливості проведення оцінки спірного майна.

Відповідно до положень ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Так, зважаючи на те, що позивачі не надали повних та належних відомостей про технічний стан та обладнання спірного майна, не надали жодних відомостей про вартість майна або про ринкові ціни на аналогічне майно (що кореспондує п. «а» ч.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості), суддя, керуючись ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та кореспондуючими положеннями ч.2 ст. 80 ЦПК України, вважає за доцільне визначити попередній розмір судового збору за вимогою про визнання права власності на 1/8 частину Домоволодіння №3 по вул. Костанді в м. Одесі на рівні 4000,00 грн., із подальшим поверненням надміру сплачених коштів, у випадку коли в ході провадження по справі буде встановлена менша дійсна ціна спірного майна.

Таким чином суддя доходить висновку про те, що позивачами не сплачено судовий збір у належному розмірі.

На підставі ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, або до якої не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 80, 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_5 Юльєвича, про визнання права власності на частку у домоволодінні в порядку спадкуванняі, залишити без руху.

Повідомити позивачам про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 5 (пяти) днів з дня отримання цієї ухвали, із врахуванням наданих розяснень, щодо необхідності сплати кожним позивачем судового збору за заявленими ним вимогами самостійно та наданням до суду доказів сплати ними судового збору та раніше сплаченої суми судового збору в розмірі 487,20 грн.

Розяснити позивачам, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П. А. Прохоров