07.12.2015 Справа № 756/2205/15-ц
Номер справи 756/2205/15-Ц
Номер провадження 2/756/2258/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Кричиної А.В.

при секретарях: Ганзюку Є.Д., Шевчук П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання відмови від прийняття спадщини частково недійсною, визнання права на частку у спадковому майні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідача, після уточнення позовних вимог просив суд визнати частково недійсною відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_3, у складі квартири АДРЕСА_1, зареєстрованому 17.2.2009 року в реєстрі за № 4910 Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, на користь ОСОБА_2; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири, видане 23.04.2010 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 3-685 на користь ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину у спадковому майні у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с. 84-86). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 1/3 частина вказаної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва 13.10.1994 року, згідно з наказом № 4643 від 13.10.1994 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27.10.1994 року за № 1010, належала сину позивача ОСОБА_3 2/3 частини квартири належали ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 03.04.1999 року. 20.10.2009 року ОСОБА_3 помер, про що складено відповідний актовий запис за № 18966. Після його смерті відкрилась спадщина у складі якої була квартира АДРЕСА_1. 17.12.2009 року в Одинадцяту київську нотаріальну контору позивачем була подана заява про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Відмова від прийняття спадщини є невигідною для позивача та була зроблена під впливом обману, оскільки текст заяви він не читав, нотаріус не розяснила правові наслідки відмови від прийняття спадщини. Відповідач обіцяла утримувати позивача довічно, проте вказаної обіцянки не виконала. Крім того, ОСОБА_2 постійно влаштовує сварки щодо спільного проживання в квартирі, з приводу чого позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів. ОСОБА_6 довіряв відповідачці, оскільки вона була дружиною померлого сина. У віці 80 років він погано бачить та чує, тому прочитати заяву про відмову від спадщини та зрозуміти її не зміг. Позивач вважає, що вказаний правочин відбувся без його вільного волевиявлення та не відповідає його внутрішній волі.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити в повному обсязі, при цьому позивач зазначив, що він зареєстрований в спірній квартирі та має право користування нею, але в нього є підстави вважати, що відповідачка, яка доводиться йому невісткою та з якою в нього на теперішній час неприязнені стосунки, хоче позбавити його житла. Після смерті сина, він з дружиною ОСОБА_7, яка також нещодавно померла, вирішили не ділити спірну квартиру, щоб все було онукові та невістці, яка обіцяла турбуватись про нього та дружину. Однак, після видачі свідоцтв про спадщину ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки та нестерпні умови проживання.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в повному обсязі. Суду зазначив, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, оскільки відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином, а обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Зі змісту ст. 203 ЦК України вбачається, що вона не поширюється на односторонні правочини. Твердження позивача про те, що він не читав текст заяви, нотаріус не розяснювала правові наслідки відмови від прийняття спадщини є такими, що не підтверджуються жодними доказами по справі. Такі твердження спростовуються саме заявою позивача від 17.12.2009 року № 4910. Форма заяви відповідає чинному законодавству та є нотаріально посвідченою. На прохання позивача текст заяви прочитаний нотаріусом вголос та підписано особисто заявником. Особу ОСОБА_1 встановлено за паспортом, справжність його підпису перевірена. Крім того, представником відповідачки подано заяву про застосування строку позовної давності.

Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 17.05.205 року направив до суду письмові пояснення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється батьком ОСОБА_3, померлого 20.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть. (а.с. 5, 44 зворот)

В Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 1625/09 відносно майна померлого ОСОБА_3 На день його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла і спірна квартира АДРЕСА_1, що належала померлому в розмірі 1/3 частини на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва 13.10.1994 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 4643 від 13.10.1994 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27.10.1994 року за № 1010; 2/3 частини на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 03.04.1999 року і зареєстрованого в реєстрі за № 20 зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 12.05.1999 року у реєстровій книзі № д. 476-65 за реєстровим № 1010. (а.с. 13, 51)

Спадкоємцями померлого ОСОБА_3 за законом є ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст. 273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

17.12.2009 року до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надано позивачем заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 № 4910. (а. с. 53 зворот)

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого зі спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно Інструкції «про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

Приймаючи заяву про відмову від прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцю правові наслідки такої відмови.

В заяві від 17.12.2009 року зазначено, що нотаріусом ОСОБА_1 розяснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, розяснено зміст ст. ст. 225, 229-231, 233, 1216, 1268, 1270, 1273-275 ЦК України.

Крім того, нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було прочитано текст заяви вголос та підписано особисто заявником.

Суд вважає, що заява про відмову від прийняття спадщини за своїм змістом та формою відповідає вимогам чинного законодавства та нотаріальну дію вчинено у межах та у спосіб передбачений законодавством України.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 273 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. З матеріалів справи вбачається, що позивачем відмова від прийняття спадщини відкликана в межах зазначеного строку не була. Вказану обставину підтвердив і сам позивач в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення (п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Під час розгляду справи судом не встановлено підстав для визнання недійсною відмови позивача від прийняття спадщини та задоволення позовних вимог, оскільки твердження позивача про введенням його в оману ОСОБА_2, відмови від прийняття спадщини на вкрай невигідних умовах не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, позивачем не доведено, що при відмові від спадщини він не розумів та йому не було розяснено наслідків відмови від спадщини. Позивач своїм правом на відкликання зазначеної заяву не скористався.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд, не знаходить підстав для задоволення заяви про відмову у позові за спливом строків позовної давності, оскільки у позові відмовлено у звязку з відсутністю порушення прав позивача та необґрунтованістю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 229, 1270, 1273, 1274 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 209, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання відмови від прийняття спадщини частково недійсною, визнання права на частку у спадковому майні відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Суддя: