Провадження №2/761/1656/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,
при секретарі Кривошия О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1,та зняти відповідача з реєстрації місця проживання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є наймачем кімнати АДРЕСА_1. Разом з позивачем у вказаній кімнаті зареєстрована донька позивача - ОСОБА_3 та відповідач, ОСОБА_2.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте 19 жовтня 2013 року шлюб між ними було розірвано, у зв'язку з чим відповідач виїхав з кімнати, не повідомивши нового місця проживання.
Відповідач не проживає у вказаному жилому приміщенні понад шість місяців, його особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг та квартплати відповідач не приймає, у зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.
Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2012 року ЖУ «ПІВДЕННЕ» видано ОСОБА_4 Направлення № 966, яке є підставою для тимчасового поселення до спірного жилого приміщення (а.с. 6).
Згідно Довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрації) Форма № 3, виданої КП «Керуюча Дирекція Шевченківського району» від 26.11.2014 року, ОСОБА_1 зареєстрована АДРЕСА_1, гуртожиток, позивач є власником особового рахунку. Крім позивача у вказаному жилому приміщенні зареєстрована її донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, колишній чоловік (а.с. 7).
19 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, позивачу присвоєно прізвище - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 284 (а.с. 8).
В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у кімнаті АДРЕСА_1 протягом тривалого часу.
Вищезазначений факт підтверджується Актом від 10.02.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за вказаною адресою відсутній.
Крім того, вказану обставину також підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5.
Згідно статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача - ОСОБА_2 в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, а тому позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги в частині зобов'язання зняття відповідача з реєстрації.
Крім того, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації.
Крім того, Відповідно до п.34 постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Зазначене свідчить що питання зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від вирішення питання про позбавлення права власності на жиле приміщення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти діб з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: