АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/577/2015 Головуючий в І інстанції Зуб І.Ю.
Категорія: 27 Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 24 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

При секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа: ФОП ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа: ФОП ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, обґрунтовуючи свої вимог тим, що 23 вересня 2009 року між банком та ФОП ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк відкрив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 невідновлювальну кредитну лінію з встановленням кредитного ліміту в розмірі 700 000 гривень під 28 % річних строком до 10 вересня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_5 за договором застави від 23.09.2009 р. передав банку в заставу автомобіль марки Kia Magentis, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 24.09.2009 року за №9084921 зроблено запис про реєстрацію предмета застави.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20 січня 2011 року, яке набрало чинності, право власності на автомобіль марки Kia Magentis, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перейшло до ОСОБА_4, яка без згоди застводержателя зняла транспортний засіб з реєстрації та здійснила відчуження предмета застави ОСОБА_6

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 01 квітня 2014 року визнано недійсним договір купівлі - продажу спірного автомобіля, укладеного між ОСОБА_7, діючим від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_6 29 липня 2011 року.

08.05.2014 року банк звернувся до УДАІ УМВС України в Херсонській області про скасування державної реєстрації вказаного автомобіля за ОСОБА_6 та переоформлення на ОСОБА_4, однак виявилося, що 23.11.2013 року ОСОБА_6 реалізувала заставне майно шляхом продажу ОСОБА_2

Посилаючись на те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_5 не виконав зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка з урахуванням надходження в погашення заборгованості коштів з примусової реалізації предмета іпотеки, станом на 07.06.2014 року становить 1 437 198,67 грн., у тому числі: по кредиту - 356 038,98 грн.; по відсоткам - 595 458,08 грн.; пеня за порушення строків повернення кредиту - 304 390,29 грн.; пеня за порушення строків сплати відсотків - 181 311,32 грн., банк, з урахуванням уточнень, просив суд в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором від 23.09.2009 року, укладеного в рамках генеральної кредитної угоди від 12.09.2008 року з додатковою угодою від 23.09.2009 року, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Kia Magentis, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16 грудня 2014 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23.09.2009 року, укладеного в рамках генеральної кредитної угоди від 12.09.2008 року з додатковою угодою від 23.09.2009 року, яка станом на 07.06.2014 року становить 1 437 198, 98 грн., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Kia Magentis, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в розмірі 121, 80 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема, на те, що його право власності на вказаний автомобіль, набуте у передбаченому законом порядку, на підставі відплатного договору купівлі - продажу, який ніким не оспорений, а тому звернення стягнення на належне йому майно не відповідає вимогам чинного законодавства.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", посилаючись на те, що апелянт не є добросовісним набувачем в розумінні ст. 388 ЦК України, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору № 010/04-02/2371-2 від 23.09.2009 року з додатком № 1 до нього, генеральної кредитної угоди № 010/04-02/2371 від 12.09.2008 року з додатковою угодою до неї № 010/04-02/2371-1 від 23.09.2009 року, відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є позивач, відкрило приватному підприємцю ОСОБА_5 невідновлювану кредитну лінію з встановленням кредитного ліміту в розмірі 700 000 гривень під 28 % річних строком до 10 вересня 2010 року.

В якості забезпечення належного виконання зобов?язань позичальника по кредитному договору між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 23 вересня 2009 року був укладений договір застави транспортного засобу № 12/04-02/38, за умовами якого в заставу банку передано рухоме майно - автомобіль марки Kia Magentis, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 24.09.2009 року зроблено відповідний запис за № 9084921.

Пунктом 5.9 договору передбачено, що відчуження будь-яким чином заставного майна може відбуватися лише за письмовою згодою заставодержателя.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20 січня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2011 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та виділено їй у власність заставний автомобіль, який 29.07.2011 року ОСОБА_4 , без згоди банку, продала ОСОБА_6

01.04.2014 року Апеляційним судом Херсонської області визнано недійсним договір купівлі-продажу заставного автомобіля, укладений 29.07.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6

08.05.2014 року банк звернувся до УДАІ УМВС України в Херсонській області про скасування державної реєстрації заставного автомобіля за ОСОБА_6 та переоформлення його на ОСОБА_4

Із повідомлення УДАІ УМВС України в Херсонській області вбачається, що вказаний автомобіль ОСОБА_6 знятий з обліку та перереєстровано на ОСОБА_2

Станом на 07.06.2014 року загальна заборгованість по кредитному договору становить 1 437 198,67 грн., у тому числі: по кредиту - 356 038,98 грн.; по відсоткам - 595 458,08 грн.; пеня за порушення строків повернення кредиту - 304 390,29 грн.; пеня за порушення строків сплати відсотків - 181 311,32 грн. /а.с.22-23/.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 21.07.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22.09.2014 року, з ОСОБА_4 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором №010/04-02/2371-2 від 23.09.2009 року укладеного в рамках генеральної угоди №010/04-02/2371 від 12.09.2008 року з додатковою угодою №010/04-02/2371-1 від 23.09.2009 року в сумі 999 790,16 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до положень ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України "Про заставу" заставодавець може відчужувати заставне майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи обтяження зареєстроване 24.09.2009 року (а.с. 27).

Враховуючи, що відчуження транспортного засобу здійснено боржником, який не мав права його відчужувати без згоди заставодержателя, та зважаючи на те, що на момент відчуження автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися відомості про обтяження цього рухомого майна, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_2, що придбав це майно за відплатним договором, не вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України і не набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Таким чином забезпечене заставою зобов'язання ОСОБА_5 є чинними.

Відповідно до ст.ст. 19,20 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, в тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця.

Враховуючи що зобов'язання, яке було забезпечене заставою, не виконано, та зважаючи на передбачене чинним законодавством право заставодержателя за рахунок заставленого майна задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення заявленої вимоги, колегія суддів вважає, що суд прийняв правильне рішення, звернувши стягнення на заставлене майно у передбачений Законом України "Про заставу" спосіб.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні, доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування і ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: