Провадження № 22-ц/779/903/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Актив Банк» про повернення банківських вкладів, за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В. на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Актив Банк» про повернення банківських вкладів. В обгрунтування своїх вимог посилалась на те, що між нею та відповідачем було укладено договори банківських вкладів і на рахунок відповідача ОСОБА_2 отримувала пенсійні платежі. Однак в липні 2014 року відповідач відмовив їй у вимозі про повернення грошових коштів. У зв'язку з цим ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача суму боргу та заподіяну у зв'язку з цим моральну шкоду.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Актив Банк» про повернення банківських вкладів задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Актив Банк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами банківського вкладу в сумі 2412,09 грн., 2500 грн. та 1011,67 грн. невиплаченої пенсії, а також 500 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк Фінансова ініціатива» на користь держави судовий збір в сумі 487,2 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На дане рішення уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що постановою Правління НБУ від 02.09.2014 року №545 ПАТ «КБ «Актив Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.09.2014 року в ПАТ «КБ «Актив Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 03.09.2014 року по 03.12.2014 року. Суд не врахував, що відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до цього Закону Фонд гарантує вкладникам відшкодування коштів за вкладом, відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення НБУ України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн.

На сьогоднішній день позивачу через банки агенти ПАТ АБ «Укргазбанк» та АТ «ОТП Банк» було виплачено 3 946,17 грн. та 1247,93 грн. Таким чином, апелянт вважає, що позивач вже отримав відшкодування за вкладом у повному обсязі.

Крім того, судом не враховано, що в ПАТ «КБ «Актив Банк» здійснюється ліквідаційна процедура, а законодавством України чітко встановлено порядок відшкодування банківських вкладів на стадії здійснення ліквідаційної процедури банку.

З цих підстав рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник ПАТ «КБ «Актив Банк» не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги визнав частково. Зазначив, що під час розгляду справи судом першої інстанції дійсно виплачено позивачу через ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 946,17 грн.. Що стосується іншої суми-1247,93 грн., то така позивачу не виплачена. При зверненні до зазначеного відповідачем банку - АТ «ОТП Банк» отримав інформацію про те, що така сума для ОСОБА_2 не надходила, а тому настоює на її стягненні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції, вірно встановлено, що 31.03.2014 року між сторонами було укладено договір ДФО-16-173259, згідно з яким відповідач відкрив депозитний рахунок НОМЕР_1 та отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1200 грн. на строк 12 місяців та 1 день з 31.03.2014 року до 01.04.2015 року, процентна ставка становить 25%. День повернення вкладу визначено сторонами 01.04.2015 року.

20.02.2014 року сторони уклали договір ДФО 16-167271, згідно з яким відповідач відкрив на ім'я ОСОБА_2 депозитний рахунок НОМЕР_1, та отримав від останньої грошові кошти в сумі 500 грн., строком на 6 місяців, з 20.02.2014 р. до 20.08.2014 р. Процентна ставка становить 22,5%. День повернення вкладу сторонами визначено 20.08.2014 року. Крім цього, на поповнення даного рахунку 26.03.2014 року ОСОБА_2 внесено 2 500 грн. згідно квитанції № 2199 ( а.с. 4).

З матеріалів справи також вбачається, що починаючи з липня 2014 року ОСОБА_2 неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення банківських вкладів за укладеними договорами, однак їй було відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка має право на отримання внесених грошових коштів за договором банківського вкладу, банк порушив умови договору, тим самим позбавивши позивачку права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду з позовом, строк дії договору ДФО 16-167271 закінчився, а строк дії договору ДФО-16-173259 ще не закінчився.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 02.09.2014 р. № 545 ПАТ «Актив Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.09.2014 р.№ 79 щодо запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Актив Банк» строком на три місяці з 03.09.2014 року по 03.12.2014 року.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Як вбачається, з матеріалів справи, з вимогою про повернення грошових вкладів позивач звернулася ще до віднесення відповідача до категорії неплатоспроможних, запровадження тимчасової адміністрації, та прийняття рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що під час тимчасової адміністрації та початку здійснення процедури ліквідації банку, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договору банківського вкладу.

Разом з тим, колегія апеляційного суду вважає, що в порушення вимог ст. 179 ЦПК України належним чином не дослідив обставини, якими відповідач заперечував заявлені до нього вимоги, зокрема щодо здійснення на користь позивача грошових виплат - 3 946,17 грн. та 1247,93 грн. Сама позивач у наданому до суду запереченні на апеляційну скаргу визнає отримання коштів в сумі 3 946,17 грн.; її представник також вказує на те, що борг банку перед ОСОБА_2 складає лише 1247,93 грн., оскільки така сума через АТ «ОТП Банк» позивачем не отримана.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України та визнання суми 1247,93 грн., як суми заборгованості представником позивача ( а відсутності будь якого документального підтвердження про її виплату з боку відповідача) колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зазначеної суми.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки, виходячи з положень ст. 611 ЦК України відшкодування збитків та моральної шкоди передбачено лише у випадках, коли це встановлено законом або договором. При укладенні договорів банківського вкладу між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Актив-Банк» не було передбачено відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди і представник ОСОБА_2 зазначеної обставини не заперечує.

Доказів заподіяння відповідачем моральної шкоди ОСОБА_2 у інший спосіб суду також не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправомірно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 500 гривень.

Покладення судом першої інстанції обов'язків по сплаті судового збору на ПАТ «Комерційний банк Фінансова ініціатива», який стороною у справі не був є порушенням вимог ст. 88 ЦПК України.

Зважаючи на допущені судом першої інстанції порушення вимог матеріального та процесуального права, ухвалене рішення не може вважатися законним та обгрунтованим. По суті встановленого апеляційним судом, слід ухвалити нове рішення.

На підставі вищенаведеного та ст.ст. 1058, 1061, 611 ЦК України, ст.ст. 61, 88 ЦПК України , керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В. задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Актив Банк» про повернення банківських вкладів, відшкодування моральної задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Актив Банк» на користь ОСОБА_2 1247 грн. 93 коп. заборгованості за договором банківського вкладу.

В решті вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ПАТ «Актив Банк» на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв