Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 3 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника відповідача-Теперика О.В., перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 3 листопада 2015 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви до суду (13 серпня 2015 року) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність та необґрунтованість в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводить, що судом при визначенні розміру аліментів у частці від його доходу не взято до уваги те, що його середньомісячний дохід складає близько 2000 грн., 1/2 частки становить 1000 грн., а тому у нього фактично не залишається засобів для існування, оскільки він проживає у м. Березне, а працює в м. Рівне державним службовцем і значна частка доходу витрачається на проїзд до від місця проживання до місця роботи.

Зазначає, що позивачка працює в апеляційному суді і як державний службовець знає про те, що Закон України "Про запобігання корупції" забороняє державним службовцям займатись іншими видами оплачуваної роботи, крім викладацької творчої та наукової, він такою діяльністю не займається, а тому її доводи щодо його можливості одержувати додаткові неофіційні доходи не відповідають дійсності.

Також, судом не взято до уваги долучені його представником до матеріалів справи квитанції "Укрпошти" щодо перерахунку на ім'я ОСОБА_2 1.10.2015 року - 2000 грн. та 2.11.2015 року - 1000 грн.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про виклик у судове засідання в якості свідків його батьків, оскільки вони можуть надати покази про його участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги і просять рішення змінити, зменшивши розмір аліментів на утримання дітей до 1/3 частини доходу. ОСОБА_1 пояснив, що після розірвання шлюбу, він залишив позиваці все придбане у період шлюбу майно, а у липні 2014року подарував своїм дітям належну йому на праві власності квартиру в м.Рівне, в якій вони проживають із матірю по сьогоднішній день. Він не відмовляється сплачувати аліменти, однак, їх розмір, що стягнутий судом є дуже великим та ставить його у скрутне матеріальне становище.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнала і пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач усунувся від матеріального забезпечення дітей та зовсім не цікавиться їх потребами та вихованням. Діти займаються у спортивних, художніх, танцювальних, мовних студіях та гуртках, в звязку з чим вона несе додаткові витрати. Окрім цього, вона за станом здоровя потребує постійного медикаментозного лікування, в ході якого несе значні щомісячні витрати на придбання медпрепаратів. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 Крістіну, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 проживає окремо від дітей, однак це не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей.

Сторони обоє працюють, позивачка в Апеляційному суді Рівненської області, відповідач - Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та він має можливість сплачувати їх в розмірі ? частини від його доходу, такий розмір є достатнім для утримання дітей.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Згідно із ст. ст.141 та 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини у частці від заробітку(доходу).

Згідно ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судом вірно встановлено, що відповідач має регулярний дохід, а тому у відповідності до положень ст.183 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Позивачем не надано доказів розміру витрат, які вона несе у зв'язку з утриманням дітей і, що є необхідність у стягненні аліментів у максимальному розмірі, встановленому ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до довідки №433 від 9 вересня 2015 року середня заробітна плата ОСОБА_1 з березня 2015 року по серпень 2015 року становить 2527,95 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції без наведення відповідних мотивів, без врахування доходу відповідача та того, що в зв'язку з перебуванням на державній службі йому законом заборонено займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності) або підприємницькою діяльністю, необґрунтовано стягнув з нього граничний розмір аліментів, що ставить боржника у скрутне матеріальне становище.

За наведеного, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей є дещо завищеним, не відповідає засадам розумності і справедливості, а тому апеляційний суд вважає за необхідне зменшити його з 1/2 до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, що враховуючи рівність обов'язку матері та батька по утриманню дітей, стан здоров'я та матеріальний стан дітей і платника аліментів, необхідний можливий та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дітей, на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дітей, яких відповідач зобов'язаний утримувати.

Доводи відповідача про перерахування на ім'я ОСОБА_2 1 жовтня 2015 року 2000 грн. та 2 листопада 2015 року 1000 грн., тобто після її звернення до суду, не свідчать про добровільне виконання ним свого обов'язку по утриманню дітей.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325 ЦПК України, ст.ст.180-183 СК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 3 листопада 2015 року змінити, зменшивши розмір стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 до 1/3 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 13 серпня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_5

ОСОБА_6