Провадження № 22-ц/780/1626/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Категорія 52 02.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В. із участю секретаря Химинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Завод Ремдизель" про визнання особи такою, що звільнена з посади директора,

В С Т А Н О В И Л А:

15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, де просив визнати його таким, що звільнений з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Завод Ремдизель".

Окрім цього, просив внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він працює на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Завод Ремдизель» з 23 квітня 2002 року, що підтверджується протоколом установчих зборів товарства.

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Завод Ремдизель» звільнення директора належить до компетенції загальних зборів учасників товариства.

24 червня 2008 року він. написав та надіслав на адресу учасника товариства рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву про звільнення ОСОБА_1 з посади директора з 09 липня 2008 року.

29 вересня 2014 року повторно написав та надіслав на адресу учасника товариства рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву про звільнення його з посади директора з 13 жовтня 2014 року.

Станом на 15 жовтня 2014 року відповіді на жоден із зазначених листів надано не було, чим порушуються права ОСОБА_1 щодо звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Завод Ремдизель».

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з відсутністю відповідного рішення зборів учасників, як вищого органу управління товариством, до компетенції якого статутом та чинним законодавством віднесено вирішення питання про відкликання директора.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи 23 квітня 2002 року відбулися установчі збори Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Завод Ремдизель» ( а.с. 4-5 ).

Засновниками товариства стали Акціонерне товариство закритого типу «Укрмашпром» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш», які були представлені, відповідно, генеральним директором ОСОБА_2 та директором ОСОБА_1 ( там же ).

Рішенням представників зазначених засновників, серед іншого, створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Завод Ремдизель» та обрано його генеральним директором ОСОБА_1 ( там же ).

09 червня 2007 року створене Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Завод Ремдизель», засновником якого виступила компанія «БІЛІНА ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», яка належним чином заснована і діюча у відповідності з законодавством Республіки Кіпр, що знаходиться за юридичною адресою: Республіка Кіпр, Дімассол, 3036, Лєоф, Спіру Араузу Авеню, 67, Уліссес Хаус, 6 поверх, в особі уповноваженого довіреністю представника Дедіщевої Вікторії Ігорівни ( а.с. 6-20 ).

Відповідно до п. 6.9. статуту, ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель», зокрема, у сфері зовнішньоекономічної діяльності здійснює експорт та імпорт товарів, робіт та послуг, надання посередницьких послуг в зовнішньоекономічній діяльності, надання дилерських, дистрибуторських, агентських послуг; надання представницьких послуг, діє за уповноваженням на основі доручення, здійснює операції із давальницькою сировиною в зовнішньоекономічній діяльності, іншу діяльність, яка в прямій та виключній формі не заборонена чинним законодавством України. ( а.с. 6-20 )

Згідно вимог п. 12.4. статуту товариства, серед іншого, обрання та відкликання директора належить до компетенції зборів учасників.

За вимогами п. 12.16. статуту, керівництво поточною діяльністю товариства здійснює одноособовий орган - директор, який призначається зборами учасників.

Відповідно до п. 12.17. статуту, директор обирається ( звільняється ) зборами учасників на певний строк.

24 червня 2008 року позивач звернувся із заявою, адресованою загальним зборам ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» та засновнику ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» - компанії «Біліна Трейдінг Лімітед» про звільнення його з посади директора ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» за власним бажанням з 09 липня 2008 року, у зв'язку з чим просив скликати позачергові загальні збори та підписати відповідний протокол про звільнення. ОСОБА_1 та зазначив, що у будь-якому випадку вважає себе звільненим з посади директора ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» з 09 липня 2008 року ( а.с. 25, 26, 27 ).

29 вересня 2014 року ОСОБА_1 повторно направив на адресу загальних зборів ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» та на адресу засновника ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» - компанії «Біліна Трейдінг Лімітед» заяву, де просив звільнити його за власним бажанням з посади директора ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» з 13 жовтня 2014 року, у зв'язку з чим вважав за необхідне скликати позачергові загальні збори ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» та підписати відповідний протокол про звільнення.

Окрім того, зазначав, що у будь-якому випадку вважає себе звільненим з посади директора ТОВ «Торговий дім «Завод Ремдизель» з 13 жовтня 2014 року, а 15 жовтня 2014 року - звернувся до суду із зазначеною позовною заявою ( 1-3, 22, 23, 24 ).

При цьому, уповноваженого довіреністю представника компанії «Біліна Трейдінг Лімітед» - Дедіщевої Вікторії Ігорівни про свій намір звільнитись із посади, ОСОБА_1 не повідомляв.

Відтак, на переконання апеляційного суду, позивач не вирішив питання звільнення з посади у відповідності до положень ч. 2 ст. 39 Кодексу законів про працю України, зокрема про дострокове розірвання трудового договору.

При цьому, ОСОБА_1 заявив позовні вимоги, які не грунтуються на положеннях норм зазначеного матеріального закону.

Окрім цього, позивач, усупереч положень 119 ЦПК України, не зазначив які ж конкретно зміни необхідно внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та найменування відповідача, який зобов'язаний це здійснити.

Не звернувся ОСОБА_1 до суду першої інстанції також із заявою про залучення у справі співвідповідача щодо цих заявлених позовних вимог згідно положень ст. 33 ЦПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені недоліки в силу положень цивільно-процесуального законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 36, 39, 233 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 213-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України.

Надані суду докази на підтвердження заявлених вимог, зокрема, протокол установчих зборів, статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Завод Ремдизель", заяви, квитанції сплати вартості поштової кореспонденції ( а.с. 4-5, 6-21, 22, 23, 24, 25, 26, 27 ), на переконання суду апеляційної інстанції, не свідчать, в силу викладеного, про обгрунтованість заявлених вимог.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні,зокрема, ст.ст. 43, 124 КонституціїУкраїни, ст. 38 КЗпП України, ст. 13 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Посилання апелянта на порушення ст. 38 КЗпП України, на переконання апеляційного суду, не свідчать про обгрунтованість заявлених апеляційних вимог, оскільки сторони згідно статуту уклали строковий трудовий договір, розірвання якого регламентується положеннями ст. 39 КЗпП України, а не названою нормою матеріального права.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про порушення права позивача на вільний вибір праці, неспівставлення судом заявлених вимог із доказами та обставинами справи, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог та не є підставою для задоволення як позовних, так і апеляційних вимог.

Таким чином, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Завод Ремдизель" про визнання особи такою, що звільнена з посади директора залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

М.В. Мережко