АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М.. ОСОБА_1

секретар Герман Я.І.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 та представника державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 до державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України про стягнення одноразової матеріальної допомоги членам сімї загиблих за апеляційною скаргою державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 7 жовтня 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом.

Просили:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 пятирічний заробіток потерпілого ОСОБА_8 в сумі по 311 565 гривень 60 копійок;

- стягнути з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_3 пятирічний заробіток потерпілого ОСОБА_9 в сумі 305 904 гривні;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 річний заробіток потерпілого ОСОБА_9, як утриманця, в сумі 61 180 гривень;

- стягнути з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_3 річний заробіток потерпілого ОСОБА_9 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 річний заробіток потерпілого ОСОБА_9 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6.

Посилалися на те, що 4 червня 2015 року їх чоловіки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 загинули під час порубки дерев на території ділянки суцільної санітарної рубки в кварталі №31, виділ 2, урочищі «Мінти» Путильського району Чернівецької області.

Після смерті чоловіка ОСОБА_3 у позивачки ОСОБА_3 залишились на утриманні двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_10 та непрацездатна матір померлого ОСОБА_11

10 липня 2015 року позивачі зверталися із заявами до відповідача про виплату одноразової допомоги членам сімї загиблого відповідно до колективного договору, однак у виплаті такої допомоги їм було відмовлено.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 7 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 пятирічний заробіток потерпілих ОСОБА_8 в сумі по 311 565 гривень 60 копійок.

Стягнуто з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_3 пятирічний заробіток потерпілого ОСОБА_9 в сумі 305 904 гривні.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 річний заробіток потерпілого ОСОБА_9, як утриманця, в сумі 61 180 гривень.

Стягнуто з ДП «Путильське лісове господарство» на користь ОСОБА_3 річний заробіток потерпілого ОСОБА_9 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 річний заробіток потерпілого ОСОБА_9 в сумі 61 180 гривень на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ДП «Путильське лісове господарство» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що під час укладання колективного договору не було чітко застережено (обумовлено) щодо здійснення виплат матеріально допомоги в разі вини підприємства під час отримання виробничої травми працівником, чи відмова або зменшення даних виплат в разі відсутності вини підприємства.

Умови пункту 24 розділу VI колективного договору поширюються на працівників, які отримали виробничу травму в тому числі із смертельним випадком не тільки з вини підприємства, але і без такої.

Відповідач незаконно відмовляється виплатити одноразову допомогу сімям працівників, які отримали виробничу травму, трактуючи колективний договір на власний розсуд, внаслідок чого порушуються конституційні права позивачів.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, згідно статті 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року, № 2694-XII роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати відповідно до колективного чи трудового договору.

Згідно статті 20 «Про охорону праці» у колективному договорі, угоді сторони передбачають забезпечення працівникам соціальних гарантій у галузі охорони праці на рівні, не нижчому за передбачений законодавством, їх обов'язки, а також комплексні заходи щодо досягнення встановлених нормативів безпеки, гігієни праці та виробничого середовища, підвищення існуючого рівня охорони праці, запобігання випадкам виробничого травматизму, професійного захворювання, аваріям і пожежам, визначають обсяги та джерела фінансування зазначених заходів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 24 розділу VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп», схвалений на конференції трудового колективу 12 березня 2015 року, вбачається, що з метою створення здорових та безпечних умов праці на підприємстві сторона власника зобовязується виплачувати за рахунок коштів підприємства одноразову матеріальну допомогу працівнику, який отримав виробничу травму при виконанні ним трудових обовязків із смертельним наслідком на сімю в розмірі пятирічного заробітку потерпілого та додаткового на кожного утриманця в розмірі річного заробітку (на кожного утриманця потерпілого, а також на його дитину, яка народилася після його смерті).

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_8, що підтверджується паспортом позивачки, свідоцтвом про одруження серії І-МИ №345128 від 28 жовтня 1984 року (а.с.12,14).

Позивачка ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_9, що підтверджується її паспортом, свідоцтвом про одруження серії І-МИ №034486 від 15 жовтня 1998 року (а.с.13,15).

4 червня 2015 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії І-МИ №142770 від 5 червня 2015 року, серії І-МИ №142779 (а.с.16,17).

ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_7, ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-МИ №119023 від 15 січня 2003 року та серії І-МИ №071008 від 30 листопада 1998 року (а.с.18).

Листами ДП «Путильське лісове господарство» від 15 липня 2015 року №08/333 та №08/332 було відмовлено позивачам у нарахуванні та виплаті одноразової матеріальної допомоги, що передбачена підпунктом 4 пункту 24 розділу VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп» (а.с.31,32).

З довідок ДП «Путильське лісове господарство» від 6 жовтня 2015 року №8/512 та №08/511 вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_9 складала 5 098 гривень 40 копійок, а ОСОБА_8 5 192 гривні 76 копійок (а.с.63,64).

З акту проведення спеціального розслідування групового смертельного нещасного випадку, що стався 4 червня 2015 року о 16 годині 30 хвилин в Селятинському лісництві ДП «Путильське лісове господарство» від 25 червня 2015 року вбачається, що вказаний груповий смертельний випадок з працівниками Селятинського лісництва ДП «Путильське лісове господарство» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мав місце під час виконання трудових обовязків (а.с.21-24).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що відповідач неправомірно відмовляється виплатити одноразову допомогу сімям працівників, які отримали виробничі травми від яких померли, внаслідок чого порушено конституційні права позивачів.

Однак, вирішуючи питання розподілу судових витрат суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно частини 6 статті 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

З конверту вбачається, що позовна заява була направлена до суду засобами поштового звязку 31 серпня 2008 року (а.с.44).

Аналіз правила, закріпленого частиною 6 статті 70 ЦПК України дає підстави зробити висновок про те, що вирішуючи питання розміру судового збору за подання до суду даної позовної заяви слід керуватися Законом України «Про судовий збір» (далі - Закону) в редакції від 12 серпня 2015 року.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент подання до суду позовної заяви) було встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

З квитанції №87 від 31 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 121 гривні 80 копійок, хоча мала б сплатити 3 115 гривень 65 копійок (а.с.2).

З квитанції №88 від 31 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 121 гривні 80 копійок, хоча мала б сплатити 3 654 гривень.

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за подання до суду позовної заяви сплатили судовий збір в меншому розмірі, ніж це було визначено Законом.

Згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, N 2 визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру,і ставками для вимог немайнового характеру. Відповідно до правил статті 88 ЦПК у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову - з відповідача.

В дохід держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6526 гривень 5 копійок, виходячи з наступного розрахунку.

3 115,65 -121,8 = 2993,85 сума недоплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви ОСОБА_2

3654-121,8 = 3532,20 - сума недоплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви ОСОБА_3

2993,85+3532,20 = 6526,05 загальна сума судового збору недоплаченого позивачами, яка підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції ухвалив рішення в частині стягнення з відповідача судового збору в сумі 11 772 гривні 20 копійок в дохід держави з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його в цій частині слід змінити.

Визначити, що з державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 6526 гривень 5 копійок.

В решті рішення слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що підпунктом 4 пункту 24 VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп» не передбачено виплати одноразової допомоги членам сімї загиблого.

Колегія суддів вважає, що передбачення сторонами колективного договору зобовязання підприємства виплачувати за його рахунок одноразову матеріальну допомогу працівнику у випадку отримання ним виробничої травми при виконанні ним трудових обовязків із смертельним наслідком свідчить про те, що така допомога виплачується саме сімї загиблого.

Помилковим є також доводи скарги про те, що вищевказана допомога надається тільки у разі вини підприємства.

Аналіз підпункту 4 пункту 24 VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп» дає підстави зробити висновок про те, сторони не обумовили вину підприємства, як обовязковою ознакою для нарахування одноразової матеріальної допомоги.

Колегія суддів також вважає, що отримання позивачами страхових виплат від Фонду соціального страхування від нещасних випадків не звільняє відповідача від виплати одноразової матеріальної допомоги, що передбачена підпунктом 4 пункту 24 VІ «Умови та охорона праці» колективного договору між керівництвом та профспілковим комітетом ДП «Путильський лісгосп».

Аналіз правил, закріплених частиною 2 статті 9, статтею 20 «Про охорону праці» дає підстави зробити висновок, що у колективному договорі сторонами можуть бути обумовлені додаткові виплати потерпілим та членам їх сімей за рахунок коштів роботодавця.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України задовольнити частково.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 7 жовтня 2015 року в частині розподілу судових витрат змінити, визначивши, що з державного підприємства «Путильське лісове господарства» Чернівецького обласного управління лісового господарства Державного агентства лісових ресурсів України в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 6 526 (шість тисяч пятсот двадцять шість) гривень 5 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: