АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7669/15 Справа № 403/5126/12 Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Красвітної Т.П., Козлова С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", третя особа: акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення грошових коштів. Позивач вказувала на те, що 14 вересня 2007 року між ними було укладено договір страхування транспортного засобу №021.31862.3023, предметом якого є страхування її майнових інтересів, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням автомобіем "Honda Civik" реєстраційний номер НОМЕР_1 та додатковим обладнанням, встановленим на цьому транспортному засобі. Строк дії договору до 13 вересня 2014 року. 22 січня 2008 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та здійснено перерахування 49 372,43 грн., виходячи з того, що автомобіль не підлягає відновленню, однак такий висновок не відповідає дійсним обставинам, оскільки згідно з висновком судового експерта від 20 квітня 2011 року вказаний автомобіль підлягає відновленню, а сума його ремонту складає 116 369,30 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за договором страхування, позивач просила стягнути на свою користь з нього недоплачену суму 66 996,87 грн.

27 червня 2012 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи АКБ СР "Укрсоцбанк".

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року позов задоволено частково в сумі 59 977,37 грн.

Ухвалою від 21 травня 2015 року суд відмовив у задоволенні заяви ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст.985 ЦК України передбачено, що страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача).

Згідно з абзацом 3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між позивачем та третью особою було укладено договір кредиту №31.2-13/6-7, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 27 800 доларів США на купівлю автотранспортного засобу.

В той же день між сторонами та АКБ СР "Укрсоцбанк" було укладено договір страхування транспортного засобу №021.31862.3023, предметом якого є страхування майнових інтересів ОСОБА_2, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням автомобіем "Honda Civik" реєстраційний номер НОМЕР_1 та додатковим обладнанням, встановленим на цьому транспортному засобі.

Відповідно до п.13.10. договору при повній загибелі страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з урахуванням амортизаційного зносу транспортного засобу за період дії договору страхування, комплектності автомобіля на час його огляду при укладенні договору страхування та залишкової вартості деталей, вузлів та агрегатів пошкодженого транспортного засобу, що мають матеріальну цінність та/або придатних до подальшої експлуатації.

Під повною загибеллю розуміють випадки коли вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більш як 80 % від страхової вартості транспортного засобу на момент страхування (п.13.11. договору).

22 січня 2008 року сталася дорожно-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, який зазнав механічних ушкоджень.

Страховою компанією було встановлено страховий випадок з визнанням повної загибелі транспортного засобу та 06 травня 2008 року здійснено перерахування АКБ СР "Укрсоцбанк" як вигодонабувачеві страхового відшкодування у розмірі 49 372,43 грн.

Визначаючи суму страхового відшкодування, відповідач виходив з того, що згідно звіту №11/01/08 від 15 квітня 2008 року про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 122 229,42 грн., що перевищує 80% його дійсної вартості (140 400 грн.).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд вказував на те, що відповідач при визначенні страхового відшкодування виходив із того, що автомобіль позивача не підлягає відновленню, але з висновку судового експерта ОСОБА_3 від 20 квітня 2011 року вбачається, що автомобіль підлягає відновленню і вартість такого ремонту становить 116 369,30 грн.

Погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Визначаючи суму страхового відшкодування, страхова компанія виходила не з того, що автомобіль позивача не підлягає відновленню, а з повної загибелі транспортного засобу, внаслідок того, що вартість його відновлювального ремонту складає більш як 80% від страхової вартості транспортного засобу на момент страхування.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розмір страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування, а страхове відшкодування - страхова виплата здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування та страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування при цьому не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Цей Закон також передбачає, що договори страхування укладаються відповідно до правил страхування (ст.16), які розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо та підлягають реєстрації в уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

У відповідності з п.14.10. Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) АТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (а.с.244-263 т.2) при повній загибелі (конструктивній чи фізичній) або незаконному заволодінні ТЗ та ДО страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми з урахуванням амортизаційного зносу ТЗ та/або ДО за період дії договору страхування (п.16. цих Правил), комплектності автомобіля на час його огляду при укладенні договору страхування та залишкової вартості деталей, вузлів та агрегатів пошкодженого ТЗ, що мають матеріальну цінністьтранспортного засобу та/або придатних до подальшої експлуатації.

Під повною загибеллю (конструктивною чи фізичною) розуміють випадки коли вартість відновлювального ремонту ТЗ (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більш як 80% від страхової вартості ТЗ на момент страхування або ТЗ втрачено внаслідок НЗ, якщо інше не визначено договором страхування (п.14.11. Правил).

З п.5.4. укладеного між сторонами та АКБ СР "Укрсоцбанк" договору страхування вбачається, що страхова вартість належного ОСОБА_2 автомобіля становить на момент укладення цього договору 140 390 грн.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, згідно звіту №11/01/08 від 15 квітня 2008 року, а також висновку судового експерта ОСОБА_3 від 20 квітня 2011 року, складає більш як 80% від страхової вартості, відповідач правильно встановив страховий випадок з визнанням повної загибелі транспортного засобу.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2012 року скасувати. У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Красвітна Т.П

Козлов С.П.