Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1107/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

22.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді : Авраменко Т.М.

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В.

секретаря : Кравченко Я.С.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2015 року у справі за позовом повного товариства «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес» і компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року повне товариство «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес» і компанія» (далі - товариство) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 10 жовтня 2013 року між товариством та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до якого товариство надало кредит в сумі 650000 грн. Відповідач зобов'язання за кредитним договором з 14 січня 2014 року не виконує, в зв'язку з чим 18 вересня 2014 року товариство направило йому вимогу про дострокове повернення коштів за кредитним договором, однак вимога товариства відповідачем не виконана. Станом на 19 грудня 2014 року заборгованість відповідача становить 1204323 грн. 50 коп. і складається із суми кредиту 650000 грн., процентів за користування кредитом 217462 грн. 50 коп., пені за прострочення виконання грошових зобов'язань 336861 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь товариства вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2015 року позов задоволено. З відповідача на користь товариства стягнуто заборгованість в сумі 1204323 грн. 50 коп. та судовий збір 3654 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не був застосований строк позовної давності, встановлений для позовів про стягнення неустойки (штрафу, пені) в шість місяців. Суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення спору за його позовом про визнання кредитного договору недійсним.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с.15), та надає фінансові послуги, зокрема фінансові кредити (а.с.6-14).

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2013 року товариство і ОСОБА_2 уклали договір №0004-10.13/ФК про надання фінансового кредиту, відповідно до якого банк надав йому в кредит на задоволення споживчих потреб грошові кошти в сумі 650000 грн. строком на 1081 календарний день до 25 вересня 2016 року, що підтверджується договором, додатком №1 до договору та додатковою угодою № 1 до договору (а.с.16-25). Детальні умови надання, користування та повернення кредиту, порядок нарахування процентів та графік погашення кредиту наведені в додатку №1 до договору, який є невід'ємною частиною договору (а.с.22-24). Розрахункова сума до повернення становить 1233440 грн., з них тіло кредиту 650000 грн., проценти за користування кредитом - 583440 грн.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу платіжним дорученням від 10 жовтня 2013 року кошти в сумі 650000 грн. (а.с.26). Факт отримання коштів відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст.526 ЦК України).

Позичальник ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором щодо щомісячного погашення тіла кредиту та сплати процентів за користування грішми не виконував належним чином, фактично ним сплачено проценти в сумі 18000 грн. та пеню в сумі 480 грн.(а.с.27-29), а з 14 січня 2014 року зовсім припинив їх виконання .

Згідно зі ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Умовами укладеного між сторонами договору також передбачено, що в разі порушення позичальником умов договору кредитор має право достроково вимагати виконання всіх зобов'язань за договором, включаючи платежі за прострочення виконання грошових зобов'язань (п.4.2.в).

Повідомлення про порушення зобов'язання та дострокове повернення кредиту направлено позивачем цінним листом 18 вересня 2014 року та отримано відповідачем під розписку 25 вересня 2014 року (а.с.31-34), проте зазначена вимога відповідачем не виконана.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язання за кредитним договором, то суд дійшов правильного і обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням його умов боржником.

Станом на 19 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 1204323 грн.50 коп., яка складається з тіла кредиту 650000 грн., процентів 217462 грн.50 коп., пені 336861 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.30).

Відповідно до п.2.5.3 договору, п.1.8 додатку №1 за прострочення виконання грошових зобов'язань перед кредитодавцем позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% за кожний день, коли мало місце прострочення, пеня нараховується на суму невиконаних вчасно зобов'язань.

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Розрахунком заборгованості підтверджується що пеню нараховано за період з 08 лютого 2014 року по 19 грудня 2014 року (а.с.30), чим спростовуються доводи апеляційної скарги про нарахування пені за 15 місяців за межами строку позовної давності.

Матеріалами справи підтверджується, що справа призначалася судом до розгляду на 29 січня 2015 року, 03 березня 2015 року, однак за клопотаннями відповідача (а.с.45,51) розгляд справи відкладався.

В судове засідання 13 березня 2015 року відповідач не прибув (а.с.61), подавши письмове клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.62), в задоволенні якого суд відмовив. Доводи апеляційної скарги, що 13 березня 2015 року суд повинен був ухвалити заочне рішення є безпідставними, оскільки за змістом ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення за певних умов, але не зобов'язаний це робити.

Крім того, ухвалення судом рішення по суті позовних вимог, а не заочного рішення, як зазначає відповідач, не призвело до неправильного вирішення справи. Як вбачається із змісту рішення суд дав оцінку доводам відповідача по суті позовних вимог, викладених ним в письмовому запереченні від 02 березня 2015 року на позов (а.с.54-55).

Не ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали суду від 13 березня 2015 року про відмову в зупиненні провадження у справі (а.с.69), оскільки суд зробив правильний висновок про відсутність обставин, які б унеможливили розгляд справи, а також відповідач не надав ухвали про відкриття провадження у справі, тобто не надав доказів, що справа розглядається судом в порядку цивільного судочинства.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

судді: