_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6648/15-ц
Провадження № 2/520/3495/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року

Київський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

судді Чаплицького В.В.

за участю секретаря Непомнющого М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення його на роботі юрисконсультом 1 категорії в ПАТ «Укртелеком» та стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2015 року по день поновлення його на роботі, який він уточнив 25.05.2015 року, вказавши, що також з відповідача потрібно стягнути моральну шкоду в сумі 30000 гривень.

У своєму позові та в наданих поясненнях позивач стверджує, що працював юрисконсультом 1 категорії в ПАТ «Укртелеком» з 18.03.2013 року. 10.10.2014 року наглядовою радою ПАТ «Укртелеком» було прийнято рішення про закриття (ліквідацію) філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком». 11.02.2015 року ОСОБА_2 було попереджено про його майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. 14.04.2015 року позивача було звільнено з роботи у звязку із скороченням штату працівників. ОСОБА_2 вважає звільнення незаконним, просить поновити його на роботі, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2015 року по день поновлення його на роботі та стягнути моральну шкоду в сумі 30000 гривень, посилаючись на те, що він погодився на переведення його на вакантні посади №37, посада юрисконсульта Одеської філії ПАТ «Укртелеком» та на вакансії №51,52 посади юрисконсульта та старшого юрисконсульта, але переведений не був з невідомих причин. Також позивач вказує, що відповідач не надав йому повний перелік усіх вакантних посад в ПАТ «Укртелеком», а лише обмежився Одеською філією, чим порушив право позивача на вільний вибір посади, яка за кваліфікацією і оплатою має відповідати попередній. Крім того, позивач вказує на відсутність змін в організації виробництва, так як фактично станом на 14.04.2015 року не відбулась ліквідація філії «Дирекції первинної мережі ПАТ «Укртелеком». Також, позивач вважає, що проведення співбесід при переведенні його на іншу посаду в одному підприємстві не передбачено діючим законодавством, та не є правомірним. ПАТ «Укртелеком» не додержано вимог ч.3 ст.40 та ч.3 ст.492 КЗпП України.

01.12.2015 року позивач подав заяву про залишення його вимог щодо стягнення з ПАТ «Укртелеком» моральної шкоди без розгляду, у іншій частині вимоги підтримав в повному обсязі, надав також суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності та письмові пояснення.

Представники відповідача проти позову заперечували. Так, в своїх поясненнях та письмових запереченнях представники відповідача посилались не те, що позивач був прийнятий на посаду юрисконсульта 1 категорії відділу правового забезпечення філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» з 28.04.2011 року на час допологової та післяпологової відпустки юрисконсульта 1 категорії ОСОБА_3, відповідно до наказу № 150-к від 28.04.2011 року. На підставі наказу від 04.08.2011 року № 196-к строк трудового договору з позивачу був продовжений на час відпустки ОСОБА_3 для догляду за дитиною до моменту її фактичного виходу на роботу. 13.03.2013 року на підставі наказу № 200-к позивач був звільнений у звязку з виходом з відпустки постійного працівника ОСОБА_3 18.03.2013 року ОСОБА_2 був знову прийнятий на посаду юрисконсульта 1 категорії у відділ правового забезпечення філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» на час відпустки ОСОБА_3 для догляду за дитиною до моменту її фактичного виходу на роботу. Та 15.05.2014 року позивач був переведений на постійну посаду юристконсульта 1 категорії з окладом згідно штатного розкладу (наказ від 14.05.2014 року № 576-к). Відповідач вказує, що звільнення ОСОБА_2 було правомірним, так як його було заздалегідь попереджено про майбутнє звільнення, про що свідчить його підпис від 06.02.2015 року. На запрошення філії щодо розгляду можливих вакантних посад, позивач не зявлявся і Одеська філія розцінює це, як відмову від розгляду кандидатури на вакантну посаду. У своєму запереченні представник відповідача вказує, що філією «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» було здійснено всі, передбачені законом заходи при звільненні позивача.

Крім того, в судовому засіданні 24 вересня 2015 року було допитано свідків.

Свідок ОСОБА_1, пояснив, що ознайомлення працівників філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» проводив відділ кадрів. Скорочення проводилось у звязку з ліквідацією філії. Списки вакантних посад були у паперовому виді, а так само в електронному. Перелік вакантних посад по всій Україні був саме в електронному виді. Списки щодо всіх вакантних посад у відділах кадрів та всіх повідомляли про їх наявність, крім того, на корпоративному порталі ПАТ «Укртелеком» список вакантних посад був у відкритому доступі. Керівництво ПАТ «Укртелеком» приймало всі необхідні заходи, щодо працевлаштування працівників філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком». Працівник, посада якого скорочувалась, писав заяву на згоду щодо переведення. Працівнику надавався гарантійний лист, потім працівник звільнявся та його приймали за переведенням в новий підрозділ. При виклику ОСОБА_2 на співбесіду, щодо переведення, він відмовлявся зявитись.

Свідок ОСОБА_4, який працював на посаді фахівця з кадрів, пояснив, що він особисто попереджав працівників про скорочення та надавав перелік вакантних посад. ОСОБА_2 він ознайомлював з переліком вакантних посад по Одеській філії ПАТ «Укртелеком», тобто по Одеській області. З філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» надали списки вакантних посад, він надавав працівникові для підпису, якщо працівника влаштовувала посада, той ставив свій підпис. Щодо процедури переведення, то спочатку працівник ознайомлювався з переліком, потім писав заяву про переведення, так як без такої заяви перевести не можливо. Так як працівник працював в Одеському регіоні, то і перелік посад надавали саме по Одеській області. 13 березня 2015 року він виїхав з ОСОБА_2 з міста ОСОБА_1, але мабуть мали можливість ознайомити його із запрошенням, якщо б забажали. 18 березня 2015 року він приймав участь у складанні довідки про відмову ОСОБА_2 від співбесіди. ОСОБА_2 дійсно вказав декілька посад при ознайомленні із списком вакантних посад, однак, яку саме посаду вибрав ОСОБА_2, він не знає.

Свідок ОСОБА_5, яка працювала фахівцем з управління майновим комплексом філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком», пояснила, що двічі ознайомлювала позивача із запрошенням для розгляду його кандидатури на вакантні посади. 13 березня 2015 працівник обласної філії ознайомила ОСОБА_2 з запрошенням в її присутності. Вона би не підписала акт про відмову від підпису, якщо би ОСОБА_2 не було, або іншою датою. При переведенні працівників вона мала доступ до вакансій, навіть на електронну адресу надходив перелік вакантних посад. Вона також переводилась на вакантну посаду, та при цьому мала співбесіду з керівником щодо умов праці, та подала заяву на переведення. Як член профспілки, при розгляді питання про звільнення ОСОБА_2, вона дала згоду на звільнення.

Свідок ОСОБА_6, яка працювала старшим спеціалістом з адміністрування персоналу, пояснила, що вона ознайомлювала ОСОБА_2 із запрошенням на співбесіду щодо переведення на вакантну посаду, однак останній відмовився від підпису на запрошенні. Якщо людина давала згоду на переведення, вона писала відповідну заяву. Без такої заяви переведення було неможливим.

Свідок ОСОБА_7, яка працювала директором департаменту управління персоналом та організаційного розвитку Одеської філії ПАТ «Укртелеком», пояснила, що працівникам філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» надавались вакантні посади Одеської філії ПАТ «Укртелеком». Після чого відбирались заяви, кого цікавили вакансії, організовувалась зустріч з керівництвом. На зустрічі ознайомлювали з умовами праці (заробітна плата, робоче місце, представлення керівника тощо), крім того необхідна була заява не переведення. Від ОСОБА_2 такої заяви не поступало, хоча неодноразово він був запрошений. Наказ № 199 від 23.03.2015 року щодо внесення змін до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком» дійсно було виконано. Щодо процедури переведення, то спочатку філія «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» ознайомлює працівника з наказом про скорочення, після чого ПАТ «Укртелеком» надає список вакантних посад для ознайомлення працівників, і якщо працівник згоден з переведенням про це повідомляють Одеську філію ПАТ «Укртелеком», та влаштовують зустріч з керівництвом Одеської філії. Після чого, працівник подає заяву на переведення на конкретну посаду.

В судове засідання, призначене на 01 грудня 2015 року сторони не зявились. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача причини неявки не повідомили, заяви від відповідача про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, оцінивши пояснення сторін та пояснення свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 та ч.3 ст.492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Так, 28.04.2011 року відповідно до наказу № 150-К ОСОБА_2 був прийнятий на посаду юрисконсульта 1 категорії відділу правового забезпечення філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» на час допологової та післяпологової відпустки ОСОБА_3 (а.с.54).

13.03.2013 року відповідно до наказу № 200-К ОСОБА_2 звільнено з посади на підставі ч.2 ст.36 КЗпП України по закінченню строку трудового договору, у звязку з виходом з відпустки постійного працівника ОСОБА_3 (а.с.55). В цей же день, відповідно до наказу № 250-К від 13.03.2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду юрисконсульта 1 категорії відділу правового забезпечення філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» на час відпустки ОСОБА_3 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до моменту фактичного виходу останньої на роботу (а.с.55).

15.05.2014 року ОСОБА_2 відповідно до наказу № 575-к від 14.05.2014 року був переведений на постійну посаду юрисконсульта 1 категорії відділу правового забезпечення філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» (а.с.56).

Судом встановлено, що в ПАТ «Укртелеком» відбулась зміна в організації виробництва і праці та скорочення посад, серед яких була посада, яку займав позивач.

Так, відповідно до наказу № 591 від 03.11.2014 року Про затвердження основних заходів щодо закриття (ліквідації) філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком», у звязку з прийняттям рішення ОСОБА_8 ПАТ «Укртелеком» рішення про закриття (ліквідацію) філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» (протокол від 10.10.2014 року № 231) затверджено план основних заходів щодо закриття вказаної філії (а.с.57-59).

Відповідно до наказу ПАТ «Укртелеком» № 55 від 30.01.2014 року було скорочено штат працівників філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» та внесено зміни до штатного розпису ПАТ «Укртелеком» (в частині філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком»»), затвердженого наказом ПАТ «Укртелеком» від 30.12.2014 року № 764 «Про затвердження штатного розпису ПАТ «Укртелеком» станом на 01.01.2015 року, а саме виведено посади зі штатного розпису згідно з додатком. Серед виведених посад відповідно до зазначеного наказу є посада юрисконсульта 1 категорії відділу правового забезпечення, яку займав позивач (а.с.60-61).

Таким чином, ПАТ «Укртелеком» самостійно визначило свою організаційну структуру, встановило чисельність працівників і штатний розпис в межах управління підприємством відповідно до ст.ст.64, 65, 135 ГК України.

За таких обставин відповідач відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України мав правові підстави щодо розірвання трудового договору укладеного з позивачем.

Як зазначено в правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-491цс15, згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Матеріалами справи доведено, що відповідачем по справі виконано вимоги частини першої та частини третьої ст.492 КЗпП України.

Позивачу було надано письмове попередження № 302 від 06.02.2015 року про майбутнє звільнення з займаної посади 14 квітня 2015 року відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України, з яким він був ознайомлений особисто 11.02.2015 року (а.с.62).

Попередження про майбутнє звільнення ОСОБА_2 з займаної посади відбулось персонально та не пізніше ніж за два місяці до звільнення.

В цей же день, 11.02.2015 року ОСОБА_2 був ознайомлений з переліком вакансій та надав згоду на розгляд його кандидатури на вакансію № 37, а саме юрисконсульта відділу правового забезпечення (а.с.63-64).

19 лютого 2015 року позивачу запропоновано зявитись 24 лютого 2015 року о 14 годині 00 хвилин для розгляду його кандидатури на вакантну посаду юрисконсульта відділу правового забезпечення. Однак, 20 лютого 2015 року складено акт про те, що ОСОБА_2 20.02.2015 року ознайомлений з запрошенням на співбесіду, проте він відмовився від підпису про ознайомлення із запрошенням ПАТ «Укртелеком». 24 лютого 2015 року складено акт про відсутність ОСОБА_2 на співбесіді щодо розгляду його кандидатури на вакантну посаду юрисконсульта відділу правового забезпечення (а.с.73-75).

13 березня 2015 року ОСОБА_2 був повторно ознайомлений з переліком вакансій та надав згоду на розгляд його кандидатури на вакансії № 51, № 52, а саме юрисконсульта відділу правового забезпечення та старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення (а.с.65-66).

13 березня 2015 року позивачу запропоновано зявитись 16 березня 2015 року о 14 годині 00 хвилин для розгляду його кандидатури на вакантні посади юрисконсульта відділу правового забезпечення та старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення, відповідно до його прохання. Однак, 13 березня 2015 року складено акт про те, що ОСОБА_2 в цей же день ознайомлений з запрошенням на співбесіду, проте він відмовився від підпису про ознайомлення із запрошенням ПАТ «Укртелеком». 16 березня 2015 року складено акт про відсутність ОСОБА_2 на співбесіді щодо розгляду його кандидатури на вакантні посади юрисконсульта відділу правового забезпечення та старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення (а.с.76-78).

18 березня 2015 року позивачу запропоновано зявитись 19 березня 2015 року о 14 годині 00 хвилин для розгляду його кандидатури на вакантні посади юрисконсульта відділу правового забезпечення та старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення, відповідно до його прохання. Однак, 18 березня 2015 року складено акт про те, що ОСОБА_2 в цей же день ознайомлений з запрошенням на співбесіду, проте він відмовився від підпису про ознайомлення із запрошенням ПАТ «Укртелеком». 19 березня 2015 року складено акт про відсутність ОСОБА_2 на співбесіді щодо розгляду його кандидатури на вакантні посади юрисконсульта відділу правового забезпечення та старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення (а.с.79-81).

23 березня 2015 року відповідно до наказу ПАТ «Укртелеком» № 199 внесено зміни до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком», та виведено з штатного розпису Одеської філії ПАТ «Укртелеком» посади юрисконсульта відділу правового забезпечення та старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення (а.с.67-70).

24 березня 2015 року керівництво ПАТ «Укртелеком» звернулось до первинної профспілкової організації про отримання згоди на розірвання трудового договорю за п.1 ст.40 КЗпП України з рядом працівників, серед яких був ОСОБА_2 За результатами розгляду звернення, згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 надано первинною профспілковою організацією РЦТЕТТМ№ 8 (РЦ № 4) (а.с.107-108).

Однак, 23 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся на адресу директора ПАТ «Укртелеком» з заявою, яку було отримано підприємством 26.03.2015 року, в якій зазначив, що дає згоду на переведення його на запропоновану посаду старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Одеської філії ПАТ «Укртелеком» (вакансія № 52 зі списку вакантних посад № 2) та просить перевести його на запропоновану посаду. В разі наявності декількох претендентів на цю посаду він згоден на переведення на посаду юрисконсульта відділу правового забезпечення Одеської філії ПАТ «Укртелеком» (вакансія № 37 зі списку вакантних посад № 1), або на посаду юрисконсульта відділу правового забезпечення Одеської філії ПАТ «Укртелеком» (вакансія № 51 зі списку вакантних посад № 2). Разом з тим, зазначивши в заяві про безпідставність проведення з працівником будь-яких співбесід (а.с.14).

Після подання вказаної заяви, позивачу вкотре було надано пропозицію по переведення № 17-196 від 26 березня 2015 року щодо переведення на посаду старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку основного працівника ОСОБА_9 до дати фактичного виходу. З пропозицією про переведення на посаду старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення ОСОБА_2 був ознайомлений 26 березня 2015 року, однак поставити підпис про ознайомлення, а також надати згоду на переведення відмовився, про що вказано в пропозиції про переведення (а.с.82).

Крім того, позивачу повторно було надано аналогічну пропозицію по переведення № 17-207 від 09 квітня 2015 року щодо переведення на посаду старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку основного працівника ОСОБА_9 до дати фактичного виходу. З пропозицією про переведення на посаду старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення ОСОБА_2 був ознайомлений 10 квітня 2015 року, однак поставити підпис про ознайомлення, а також надати згоду на переведення відмовився, про що вказано в пропозиції про переведення (а.с.83).

Суд вважає, що фактично, такими діями позивач не підтримав свою письмову заяву від 23 березня 2015 року, щодо надання згоди та переведення його на вакантну посаду. Крім того, саме в своїй заяві позивач вказав декілька посад, на які він давав згоду про переведення, серед яких були посади, які виведено відповідно до наказу № 199 від 23.03.2015 року.

14 квітня 2015 року наказом № 609-К про припинення трудового договору позивача було звільнено з посади юрисконсульта першої категорії філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» у звязку із скороченням штату згідно з п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.56).

Відповідно до встановлених судом обставин, суд вважає, що не має жодних правових підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на посаді юрисконсульта 1 категорії в ПАТ «Укртелеком», у звязку із чим не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.40, ст.492 КЗпП України, ст.ст.209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський районний суд міста ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання повного тексту цього рішення.

Суддя Чаплицький В. В.