Провадження № 2/331/352/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому вказав, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05.12.2012 року поділено майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Сторони стали співвласниками в рівних частках АДРЕСА_1. Відповідач в квартирі не проживає й не оплачує комунальні послуги за квартиру. Тому позивач просить стягнути з відповідача ? частину сплачених ним за квартиру грошей - 8000 грн. та судові витрати. В подальшому позивач уточнював позовні вимоги та остаточно просить стягнути з відповідача 11404,86 грн. сплачених за квартиру та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає на підставах, викладених в ньому.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнали частково. Пояснили, що право власності за ОСОБА_2 на вказану квартиру зареєстровано тільки 05.02.2015 року. Тому з цього часу вона повинна платити за квартиру. В квартирі також зареєстровані двоє дітей сторін. Тому це також повинно враховуватися. Відповідач разом з сином проживає за іншою адресою з вересня 2013 року. Тому визнають тільки свою частину з лютого 2015 року за опалення та вивіз ТВП.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05.12.2012 року поділено майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Визнано за ними по ? частині АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.07.2013 року вказане рішення скасовано та справу повернуто на новий судовий розгляд.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.10.2013 року поділено майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Визнано за ними по ? частині АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили.

Зі свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з наданими квитанціями та розрахунком позивача в період часу з 2012 по 2015 роки ним сплачено: за утримання будинку 3814,03 грн.; за електроенергію 271,17 грн.; за телефон 1690,71 грн.; за опалення 7614,05 грн., вивезення ТВП 752,17 грн.; газопостачання 875,84 грн.; домофон 100,82 грн., абонплата за кабельне ТБ 585 грн.; квартплата 510,94 грн.; гаряче водопостачання 672,18 грн.; холодне водопостачання 186,68 грн.; водовідведення ХВП 124,12 грн.; відведення ГВП 191,62 грн.; підігрів води 605,26 грн.; охорона квартири 4845 грн.

Відповідно до ст.. 322 ЦК України в ласник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню як з співвласника за період з 2012 по 2015 роки ? частка наступних платежів: за утримання будинку 1907,06 грн.; за опалення 3807,03 грн., вивезення ТВП 376,09 грн.; газопостачання 437,92 грн.; квартплата 255,47 грн., а разом 6783,57 грн., оскільки ці суми нараховуються залежно від площі житла та кількості зареєстрованих осіб.

Згідно з довідкою квартального комітету № 19 від 21.02.2015 року № 09 ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2.

Оплата за електроенергію, постачання холодної та гарячої води, її підогрів та відведення здійснюється за лічильниками. Тобто, це ті послуги, які отримував тільки позивач. Тому він їх повинен оплачувати самостійно.

Також за користування телефоном, домофоном, кабельним телебаченням та за охорону квартири відповідач не повинна сплачувати, оскільки це не є обов'язковими витратами, пов'язаними з утримання власності.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суд не приймає заперечення відповідача про початок виникнення обов'язку утримувати спільне майно з часу реєстрації права власності, оскільки це майно належить ним з часу придбання, а не з часу реєстрації.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК, ст. 322,360,544 ЦК України, ст..60 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості 6783,57 грн., а також судовий збір в розмірі 243,6 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Мінасов