АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах Державної іпотечної установи на рішення Дарницького районного суду від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у вересні 2015 року.

Зазначав, що 27.07.2007 року між ТОВ КБ "Арма" та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит № 17/02-N/338, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 757 500 грн., строком з 27.07.2007 року по 26.07.2027 року включно, зі сплатою 12% річних. В забезпечення виконання відповідачем зобов"язань за вказаним договором між банком та відповідачем був укладений іпотечний договір б/н від 27.07.2007 року.

28.09.2007 року між Державною іпотечною установою та банком був укладений договір відступлення права вимоги № 754, згідно з яким банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором, тобто новим кредитором за договором є Державна іпотечна установа.

Оскільки відповідч не виконує взятих на себе зобов'язань за договором про іпотечний кредит, просив суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 27 липня 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ КБ «АРМА» було укладено договір про іпотечний кредит № 17/02-N/338.

Згідно пункту 1.1. договору про іпотечний кредит № 17/02-N/338 кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 757 500,00 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 757 500,00 грн., а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Пунктом 1.2. договору про іпотечний кредит № 17/02-N/338 встановлено, що кредит надається строком погашення не пізніше 26 липня 2027 року.

27 липня 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ КБ «АРМА» було укладено іпотечний договір, предметом якого, згідно п. 1.1., є передання відповідачем з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про іпотечний кредит № 17/02-N/338 від 27.07.2007 року, в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухомого майна житлового призначення, а саме: квартири АДРЕСА_1.

28 вересня 2007 року між Державною іпотечною установою та ТОВ КБ «АРМА» укладено договір про відступлення права вимоги № 754, за умовами якого, зокрема, пункти 1.1., 1.3., банк передає, а позивач приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит № 17/02-N/338 від 27.07.2007 року та іпотечним договором б/н від 27.07.2007 року, що укладені між ТОВ КБ «Арма» та ОСОБА_3

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначав, що з моменту підписання договору про відступлення права вимоги новим кредитором, за договором про іпотечний кредит, є Державна іпотечна установа, а тому, з урахуванням невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за іпотечним договором, просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції, з посилання на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.06.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2014 року, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки умови кредитного договору 17/02-N/338 від 27.07.2007 року відповідачем виконані в повному обсязі, а тому відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Натомість колегія судді не може повною мірою погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 28 вересня 2007 року між Державною іпотечною установою та ТОВ КБ «АРМА» укладено договір про відступлення права вимоги № 754.

Відповідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до вимог ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Ч. 2 ст. 517 ЦК України встановлено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Так, у договорі про іпотечний кредит пунктом 5.1.3 встановлена вимога щодо письмового повідомлення у п'ятиденний термін позичальника у разі відступлення права вимоги за цим договором, а п. 8.3 зазначено, що будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін, окрім випадків, що передбачені окремими положеннями цього договору. Право письмово повідомити іпотекодавця про відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит та за даним договором, передбачено і іпотечним договором пунктом 2.2.3.

Пунктом 3.2 договір про відступлення права вимоги № 754 встановлено що не пізніше 5 робочих днів з моменту набрання чинності п. 1.1 цього договору банк зобов'язаний передати позичальнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги за договорами, вказаними у п. 1.1 цього договору та зміну вигодонабувача за договорами страхування, з відміткою про отримання повідомлення повинні бути складені за встановленою формою та містити інформацію про відступлення права вимоги із зазначенням реквізитів установи, необхідних для виконання позичальником своїх зобов'язань за договорами, вказаними у п. 1.1 цього договору. Всі надіслані банком повідомлення разом із документами, що підтверджують їх доставку адресату, мають бути надані до установи протягом 7 робочих днів з дня їх надіслання відповідним адресатам.

Як вбачається з матеріалів справи у 2013 році Державна іпотечна установа вже зверталась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за іпотечним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ КБ «АРМА» на підставі договору про відступлення права вимоги № 754.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2014 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.12.2014 року касаційну скаргу Державної іпотечної установи відхилено, зазначені рішення залишені без змін.

В ході розгляду вищезазначеної справи встановлено, що ТОВ КБ «Арма» порушило умови договору про відступлення права вимоги щодо повідомлення ОСОБА_3 про відступлення права вимоги, а тому остання правомірно не виконувала зобов'язання новому кредитору за відсутності доказів переходу відповідних прав до нового кредитора.

Статтею 61 ЦПК України передбачено що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи встановлення правомірності невиконання ОСОБА_3 зобов'язання новому кредитору, за відсутності доказів переходу відповідних прав до нового кредитора, відсутні підстави для задоволення позову Державна іпотечна установа про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за іпотечним договором, укладеним між ним та ТОВ КБ «Арма».

Натомість колегія суддів визнає обгрнутованими доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з підстав встановлення рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.06.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2014 року факту дострокового погашення кредитного договору 17/02-N/338 від 27.07.2007 року, не ґрунтуються на обставинах справи.

Оскільки вказаними рішення було відмовлено позивачу у задоволенні позову з підстав порушення ТОВ КБ «Арма» умови договору про відступлення права вимоги щодо повідомлення ОСОБА_3 про відступлення права вимоги.

Факт дострокового виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3 за іпотечним договором № 17/02-N/338 вищезазначеними рішеннями встановлений не був.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні із зазначенням інших підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах Державної іпотечної установи - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду від 27 жовтня 2015 року - змінити зазначивши інші підстави для відмови у задоволенні позову викладені в мотивувальній частині рішення.

Рішення набирає законної сили моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: