Справа № 201/2938/15-ц
Провадження № 2/201/1476/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

27 лютого 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Брага А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 201/2938/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову суму у розмірі 639200,00 гривень за борговою розпискою від 01 грудня 2014 року.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у відповідності до якої просить суд накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 у межах заявлених позовних вимог у сумі 639200,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримав від нього в борг по розписці грошову суму у розмірі 20000 євро і зобовязався повернути борг до 10 лютого 2015 року. Як зазначає позивач, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути позику, проте ОСОБА_2 отримані грошові кошти в добровільному порядку повертати відмовляється. Офіційний курс Національного банку України до іноземної валюти встановлено 100 євро 3196,34 гривень. Таким чином, станом на 25 лютого 2015 року сума боргу відповідача перед позивачем у гривневому еквіваленті складає 639200,00 гривень. Як зазначає позивач, йому стало відомо, що відповідач має намір відчужити належне йому на праві власності нерухоме майно та переїхати проживати до Російської Федерації, у звязку з чим невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, ознайомившись із матеріалами заяви позивача про забезпечення позову, вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України встановлено, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приписами ч. 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримав від позивача в борг по розписці грошову суму у розмірі 20000 євро, що станом на 25 лютого 2015 року еквівалентно 639200,00 гривень, які ОСОБА_1 і просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок погашення боргових зобовязань, що виникли між сторонами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, позивачем на обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову було надано суду копію боргової розписки, що була укладена між ним та відповідачем 01 грудня 2014 року.

Суд, зясувавши предмет спірних відносин, зміст заявлених позовних вимог, встановивши дійсність виникнення спору між сторонами, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням реальності існуючої можливості відчуження належного відповідачу майна третім особам, з метою недопущення унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача, робить висновок про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 у межах заявлених позовних вимог у сумі 639200,00 гривень, оскільки такі заходи є обґрунтованими та співмірними з заявленими позовними вимогами.

Отже, враховуючи характер спору, приймаючи до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, з урахуванням заявлених вимог позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151 153, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 201/2938/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.

З метою забезпечення позову накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) у межах заявлених позовних вимог у сумі 639200,00 гривень.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для судових рішень, та набрала чинності з 27 лютого 2015 року і може бути предявлена до виконання протягом одного року з дня її винесення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя: А.В. Брага