Справа № 428/28/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне.

17.07.2008 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 29028,45 доларів США та зобовязався сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором, з процентною ставкою у розмірі 13,5% річних, повернути кредит не пізніше 17 липня 2015 року. ОСОБА_2 виступила солідарним поручителем на всю суму боргу за кредитом, відсотками та штрафами за договором поруки № 217947 від 17 липня 2008 року. 20.04.2012 року між АТ «УкрСиббанк» та TOB «Кредекс Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/12 (далі Договір факторингу). Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 17.07.2008 року (далі Кредитний договір), що був укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1. Відповідно до умов Договору факторингу, TOB «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до ОСОБА_1. Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобовязання повністю виконали - TOB «Кредекс Фінанс» передало грошові кошти, а ПАТ «УкрСиббанк» (далі первинний кредитор) відступило свої права грошової вимоги до боржників за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 17.07.2008 року.

У відповідача ОСОБА_1 станом на час укладення договору факторингу виникла заборгованість за кредитом та відсотками, що складає 22008,83 доларів США, в тому числі: 21695,99 доларів США заборгованість за основною сумою боргу, 312,84 доларів США заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості станом на 28 листопада 2013 року складає 215949,39 грн., в тому числі: 176137,44 грн. заборгованість за основним зобовязанням, 39811,95 грн. пеня за порушення Відповідачем ОСОБА_1 термінів погашення грошових зобовязань. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав TOB «Кредекс Фінанс».

Відповідачі надали до суду письмові заперечення на позов, де вказали, що немає первинних документів, на яких ґрунтується розрахунок ціни позову за Кредитним договором та Вимогою про погашення кредитної заборгованості. На підставі наданих позивачем документів неможливо встановити правові наслідки Договору факторингу, позивач не має права вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту навіть, якщо він набув право грошової вимоги. Позивач не надав ОСОБА_1 жодних доказів переходу до позивача права вимоги за кредитним договором, а також не надав доказів наявності у нього права на прийняття платежів у доларах США, які є валютою кредитного договору, та доказів того, що ТОВ «Кредекс Фінанс» є фінансовою установою. В матеріалах справи відсутні докази набуття чинності передачею прав кредитора до ТОВ «Кредекс Фінанс» згідно договору факторингу, а також укладений договір факторингу не відповідає умовам Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг та п.п 1.2 розпорядження № 231 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг». Більш того, позивач незаконно нарахував пеню ОСОБА_1, адже позивач не є стороною кредитного договору.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, просив суд у позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Також пояснив, що він не отримував від ТОВ «Кредекс Фінанс» реквізитів, на які він повинен сплачувати борг. ТОВ «Кредекс Фінанс» не укладало із ним жодних договорів та не надало належних доказів переходу права вимоги дог вказаного Товариства за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

17 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 (далі договір № 0).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 0, Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 29028,45 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 140520,92 за курсом Національного банку України (далі НБУ) на день укладення Договору, при цьому Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в Договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1.2.2. Договору № 0, Позичальник зобовязаний повернути Кредит у повному обсязі не пізніше 17 липня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення Кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін.

Позичальник зобовязується повертати суму Кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 540,00 (пятсот сорок) доларів США 00 центів в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1., 5.2. цього Договору.

Відповідно до п. 1.3.1. Договору № 0, за користування кредитним коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50% річних.

Згідно із п. 1.4 Договору № 0, цільовим призначенням кредиту є придбання транспортного засобу позичальником для особистих потреб.

Згідно із п.3.1.2 та п. 6.1.2 Договору № 0, банк має право, зокрема, вимагати від позичальника всієї наданої суми кредиту та сплати плати за кредит у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобовязань за договором строком більш ніж на один місяць.

При цьому Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого Договором та/або «Кредитним договором». Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором та/або «Кредитним договором» за першою вимогою Банку.

Відповідно до п. 2.1. Договору № 0, у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань Позичальника в повному обсязі за Договором надається порука ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, згідно Договору поруки № 217947 від 17 липня 2008 року, а також Позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб: марка HYUNDAI, модель TUCSON, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий (універсал), норми агрегатів: шасі KMHJN81VP8U906736, двигун 1991, державний номер ВВС101123.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав із АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір і згідно умов договору у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобовязань за договором банк має право вимагати від позичальника всієї наданої суми кредиту та сплати плати за кредит.

Також, 17.07.2008 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») в якості кредитора та ОСОБА_2 в якості поручителя уклали договір поруки № 217947, відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе обовязок солідарно відповідати в повному обсязі перед кредитором за зобовязаннями відповідача ОСОБА_1, що випливають з вищевказаного кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору поруки № 217947 від 17.07.2008 року, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Відповідно до п. 1.4. Договору поруки № 217947 від 17.07.2008 року, відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є солідарним поручителем за зобовязаннями відповідача ОСОБА_1 по договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0.

20.04.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» в якості клієнта та ТОВ «Кредекс Фінанс» в якості фактора уклали договір факторингу № 05/12.

Відповідно до п. 2.1. Витягу з Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року, відповідно до умов цього Договору, Клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») зобовязується відступити Фактору (ТОВ «Кредекс Фінанс») права вимоги за кредитами, а Фактор зобовязується придбати Права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити Ціну продажу, передбаченого цим договором.

Відповідно до п. 2.3. Витягу з Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року, за умови, що Фактор сплатив у повному обсязі Ціну продажу Клієнтові до або у Дату передачі, Передача набуває чинності у дату передачу з моменту підписання Акту приймання-передачі, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованості і отримує відповідні Права вимоги за кредитами. Акт приймання-передачі, підписаний Сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в Додатку 2 до цього Договору, є доказом Передачі.

Копією акту приймання-передачі від 14 травня 2012 року підтверджується, що сторонами договору факторингу було підписано вказаний акт та передано право вимоги за кредитами.

Витягом з реєстру боржників, який є додатком 1 до вищевказаного договору факторингу, підтверджується, що право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 17.07.2008 року було предметом договору факторингу. При цьому, сума заборгованості за основною сумою боргу у валюті кредиту станом на 14.05.2012 року складає 21695,99, а заборгованість за відсотками у валюті кредиту станом на 14.05.2015 року складає 312,84.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Таким чином, судом встановлено, що право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 17.07.2008 року було передано позивачу 14 травня 2012 року, про що свідчить копія акту приймання-передачі та лист ПАТ «УкрСиббанк» від 06.05.2015 року № 30-1/20130 (а.с. 107).

Копіями квитанцій від 24 квітня 2012 року та від 31 травня 2012 року підтверджується, що ОСОБА_1 в рахунок виконання своїх зобовязань за кредитним договором № 0 сплатив на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми в розмірі 600 доларів США та 200 доларів США відповідно.

05.06.2013 року TOB «Кредекс Фінанс» надіслало на адресу ОСОБА_1 повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором № 0 у сумі 176137,44 грн., а також повідомило реквізити для сплати боргу.

ОСОБА_1 у письмовому листі, адресованому Генеральному директору ТОВ «Кредекс Фінанс», повідомив, що він не згодний із вказаною вище сумою заборгованості та у нього є сумніви щодо факту переходу до позивача права вимоги за кредитним договором.

17.09.2013 року TOB «Кредекс Фінанс» у відповідь на вищевказаний лист відповідача повідомило про укладення договору факторингу щодо спірного кредитного договору, надіслало витяг з договору факторингу та додаток № 1 до договору факторингу.

У відповідь на вищевказаний лист від 17.09.2013 року ОСОБА_1 у письмовому листі, адресованому Генеральному директору ТОВ «Кредекс Фінанс», повторно повідомив, що у нього є сумніви щодо достовірності наданих позивачем документів та щодо наявності у позивача права вимоги за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 17.07.2008 року, який було додано позивачем до позовної заяви, відповідач має прострочену заборгованість, яка станом на 14 травня 2012 року (момент укладання Договору факторингу) складає 22008,83 доларів США, в тому числі: 21695,99 доларів США заборгованість за основною сумою боргу, 312,84 доларів США заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості станом на 28 листопада 2013 року складає 215949,39 грн., в тому числі: 176137,44 грн. заборгованість за основним зобовязанням, 39811,95 грн. пеня за порушення відповідачем ОСОБА_1 термінів погашення грошових зобовязань в період з 15.05.2012 року по 28.11.2013 року.

Суд зазначає, що посилання відповідачів на те, що позивач не мав права на укладання договору факторингу і договір факторингу не відповідає Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг та положенням нормативно-правових актів України, а також на те, що позивач не надав ОСОБА_1 доказів набуття позивачем права вимоги за кредитним договором, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Крім того, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Законом або судовим рішенням прямо не встановлено недійсності договору факторингу від 20.04.2012 року № 05/12, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс». При цьому, відповідачі не надали доказів того, що вказаний договір факторингу оскаржений ними або іншими особами в судовому порядку, а також не надали доказів того, що ними було здійснено оплату за кредитним договором частини або всієї суми спірної заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк».

За таких умов, суд вважає що договір факторингу від 20.04.2012 року № 05/12 станом на час розгляду справи є дійсним та правомірним, а отже його положення мають враховуватися у спірних правовідносинах.

Твердження відповідачів про те, що сума заборгованості, яка вказана у додатку до договору факторингу, є непідтвердженою, вважаються судом необґрунтованими, адже відповідачами не надано доказів того, що грошова вимога, право якої було відступлено за договором факторингу, є недійсною внаслідок відсутності у ПАТ «УкрСиббанк» права відступлення грошової вимоги або внаслідок наявності обставин, що дозволяють боржнику не виконувати вимогу (ч. 2 ст. 1081 ЦК України).

Також, відповідачами не було надано доказів, які підтверджують належне та своєчасне виконання ОСОБА_1 своїх обовязків щодо сплати тіла кредиту та відсотків за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0.

Твердження відповідачів про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 отримав суму кредиту за кредитним договором, спростовуються фактами оплати ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошових сум в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором (а.с. 53, 54). Здійснення оплати ОСОБА_1 в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, на думку суду, свідчить про отримання ним кредиту та про прийняття ним умов кредитного договору.

Разом з тим суд враховує, що позивачем в порядку виконання ухвали суду про витребування доказів не було надано жодних документів, які підтверджують або спростовують врахування ТОВ «Кредекс Фінанс» або ПАТ «УкрСиббанк» сплачених ОСОБА_1 сум в розмірі 200 та 600 доларів США (а.с. 53, 54) при визначенні остаточної суми заборгованості ОСОБА_1

Отже, враховуючи твердження відповідачів про неврахування позивачем вищевказаних грошових сум при визначенні розміру остаточної заборгованості, а також враховуючи ненадання позивачем жодних доказів врахування таких грошових сум, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення. При цьому суд враховує, що згідно із п. 1.6 Договору № 0 прострочені та строкові проценти за кредитом погашаються перед сумою основного боргу, тобто мають пріоритет у черговості погашення.

Таким чином, із урахуванням сплачених ОСОБА_1 сум в розмірі 200 та 600 доларів США, ОСОБА_1 має прострочену заборгованість по кредитному договору, яка станом на 31 травня 2012 року (момент здійснення ОСОБА_1 останнього платежу в сумі 200 доларів США, а.с. 53) складає 21208,83 доларів США, в тому числі: 21208,83 доларів США заборгованість за основною сумою боргу, 0 (нуль) доларів США заборгованість за відсотками.

Суд також враховує, що позивач просить стягнути з відповідачів, в тому числі, суму пені за період з 15.05.2012 року по 28.11.2013 року.

В письмових запереченнях проти позову відповідачі зробили посилання на п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та зауважили, що позивач має право вимагати пеню лише з 25 грудня 2012 року. Тобто, відповідачі фактично зробили заяву про застосування терміну позовної давності щодо нарахованої пені.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З поштового конверту, в якому до суду надійшла позовна заява, а також із змісту позовної заяви вбачається, що позов було здано на пошту 25.12.2013 року. Отже, згідно із правилами ч. 6 ст. 70 ЦПК України, статей 253, 254, 261 ЦК України, до спірних правовідносин щодо стягнення пені належить застосувати строк позовної давності та стягнути пеню за період з 25.12.2012 року по 28.11.2013 року (останній день, за який просить стягнути пеню позивач).

Відповідно до п. 4.1. Договору № 0, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених Договором та/або «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Обчислюючи суму пені, яка підлягає сплаті ОСОБА_1 за період з 25.12.2012 року по 28.11.2013 року, суд виходить з того, що облікова ставка Національного банку України з 23.02.2012 року складала 7,5 %, з 10.06.2013 року 7%, з 13.08.2013 року 6,5 %. Сума заборгованості, за порушення термінів сплати якої належить стягнути пеню складає 21208,83 доларів США, при цьому пеня повинна нараховуватися в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Отже, сума пені, яку належить сплатити за період з 25.12.2012 року по 28.11.2013 року складає 22177 грн. 20 коп., виходячи з такого розрахунку:

- 21208,83 доларів США х 7,993 (офіційний курс НБУ в період з 25.12.2012 року по 28.11.2013 року) = 169522 грн. 17 коп.;

- 169522 грн. 17 коп. : 100% х 15 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 25.12.2012 року по 09.06.2013 року) : 365 (днів у році) х 165 (всього прострочених днів в період з 25.12.2012 року по 09.06.2013 року) = 11494 грн. 99 коп.;

- 169522 грн. 17 коп. : 100% х 14 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року) : 365 (днів у році) х 64 (всього прострочених днів в період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року) = 4161 грн. 42 коп.;

- 169522 грн. 17 коп. : 100% х 13 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 13.08.2013 року по 28.11.2013 року) : 365 (днів у році) х 108 (всього прострочених днів в період з 13.08.2013 року по 28.11.2013 року) = 6520 грн. 79 коп.;

- 11494 грн. 99 коп. + 4161 грн. 42 коп. + 6520 грн. 79 коп. = 22177 грн. 20 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в загальній сумі 191699 грн. 37 коп. (169522 грн. 17 коп. основного боргу та 22177 грн. 20 коп. пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 2018 від 05.12.2013 року про сплату судового збору в сумі 2159,49 грн., у звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 1916,99 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в рівних частках, тобто по 958 грн. 49 коп. з кожного відповідача. Солідарне стягнення судових витрат з різних відповідачів, про яке просить позивач, законом не передбачено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», , заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 17.07.2008 року у розмірі 191699 (сто девяносто одна тисяча шістсот девяносто девять) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1916 грн. 99 коп. в рівних частках, по 958 (девятсот пятдесят вісім) грн. 49 коп. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 08 грудня 2015 року.

Суддя Д. Б. Баронін