АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/435/15 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та повнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 до припинення нею навчання, і просив встановити аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання кожної неповнолітньої доньки та 500грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.01.2015р. ОСОБА_1 у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, вказуючи на його не об'єктивність та не встановлення судом всіх обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить задоволити свої позовні вимоги.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд не врахував зменшення його щорічних доходів, перебування належних йому приміщень під кредитним зобов'язанням, відсутність у власності автомобілів та котеджу, відсутність доходів від іншої діяльності, наявність дитини від іншого шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 19.06.1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 06.09.2006р. розірваний згідно свідоцтва про розірвання шлюбу.

Встановлено, що від даного шлюбу сторони мають троє дітей: дочку ОСОБА_5, яка відповідно до довідки виданої Київським національним університетом будівництва і архітектури №1067 від 24.12.2013 року є студенткою третього курсу денного навчання архітектурного факультету зазначеного університету за контрактом, навчання у якому закінчує 01.02.2016р.; дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.07.2014р., ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_3, 1997р.н. та ОСОБА_4, 2000р.н. в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5. 1993р.н., аліменти в сумі 850 грн. щомісячно, до припинення нею навчання, але не більше 23-х річного віку.

Залишаючи без змін рішення суду від 10.04.2014р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ виходив з того, що ОСОБА_1 має дохід не лише від підприємницької діяльності, а й підтвердив перебування у його власності квартири, котеджу та двох автомобілів. Тому вважає, що розмір аліментів, стягнутих судом першої інстанції, є правильним.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до довідки від 14.01.2015року виданої ОСОБА_1 в тому, що з ТзОВ "АссісТАС Консалтінг" договірних відносин у 2014році не було, комісія не нараховувалась, доходів не було.

Відповідно до довідки від 24.12.2014року №38419/7/18-02 виданої Міністерством доходів і зборів України Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міндоходів у Тернопільській області надає інформацію про відкриті банківські рахунки СГД-ФО ОСОБА_1:

· МФО банку 338783 ПАТКБ Приватбанк, номер рахунку НОМЕР_1, валюта рахунку українська гривня, дата відкриття 19.04.2007р.

· МФО банку 338783 ПАТКБ Приватбанк, номер рахунку НОМЕР_2, валюта рахунку українська гривня, дата відкриття 19.04.2007р.

· МФО банку 300175 ПАУТ"ФІДОБАНК", номер рахунку НОМЕР_3, валюта рахунку українська гривня, дата відкриття 21.01.2014р.

Згідно довідки від 13.01.2015року №24-3-18/67 про рух коштів по рахунку в ПАУТ "ФІДОБАНК" за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. доходів у ОСОБА_1 не має.

Відомостей про стан рахунків у ПАТ КБ "Приватбанк" в матеріалах справи не має.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи матеріальний стан ОСОБА_1 та інші обставини справи, істотної зміни обставин, за яких суд може прийти до висновку про зменшення розміру аліментів, не відбулось.

З таким висновком погоджується і колегія апеляційного суду.

Зокрема, згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно ч.1,2 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.07.2014р. встановлено, що у ОСОБА_1 у власності є квартира, котедж та два автомобілі. Дані обставини жодним чином не спростовуються апелянтом, оскільки їх відсутність не підтверджується необхідними доказами.

Подана апелянтом до суду податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014р., підтверджує загальну суму доходу ОСОБА_1 за звітний період - 98646,82грн. (а.с.69-70). Проте не спростовує наявність іншого доходу у апелянта, як встановлено ухвалою суду від 30.07.2014р.

Колегією суддів також критично оцінюються доводи апелянта про утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від другого шлюбу з ОСОБА_7, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно - згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07.10.2014р. (а.с.27), так як ця обставина існувала та була врахована судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Апелянт зазначає, що після розірвання шлюбу, переписав на ОСОБА_2 4-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_2 загальною площею 92,1 кв.м. Проте дана обставина існувала на момент вирішення справи про стягнення аліментів. Крім того, згідно договору дарування вказаної квартири, вона була подарована ОСОБА_2 під час їх перебування у шлюбі - 17.06.2006р. (а.с.26).

Не підтверджено і перебування квартири АДРЕСА_1 під кредитним зобов'язанням.

Щодо звернення стягнення на нежиле приміщення по кредитному договору, то дана обставина була предметом розгляду при вирішенні справи про стягнення аліментів.

З огляду на вищенаведене колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовно суттєвого погіршення його матеріального становища, оскільки вони не підкріплені жодними необхідними доказами.

Відповідно до ч.3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції з'ясував всі обставини справи та належним чином дав оцінку наявним доказам у справі.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.О. Козак