Справа № 204/6532/15-ц
Провадження № 2/204/2703/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

при секретарі Старостенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_3 про стягнення заподіяного збитку та страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінантаа» (надалі Відповідач-1) суму несплаченого страхового відшкодування, пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування, витрати на послуги адвоката, а з відповідача ОСОБА_3 (надалі Відповідач-2) матеріальний збиток у вигляді втрати товарної вартості пошкодженого КТЗ, витрати на послуги адвоката, а також з обох відповідачів пропорційгно сплачений при подачі позову судовий збір. В обґрунтування позову вказує на те, що 15.05 2015 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «СТ «Домінанта»», був укладений договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3735103, предметом якого с майнові інтереси страхувальника, що пов'язані із відшкодуванням шкоди, що може бути заподіяна життю, здоров'ю або майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого полісом транспортного засобу, тобто автомобіля НОМЕР_1, який перебував у користуванні ОСОБА_3 28 травня 2015 року о 14-00 год. в м Дніпропетровську, з вини водія ОСОБА_3, який не витримав безпечної дистанції перед автомобілем Позивача, сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок чого належний ОСОБА_1 транспортний засіб автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Так як водії учасники події, дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП, страхувальниками на підставі ч. 2 ст. 32 Закону було використано право складання спільного повідомлення (Європротоколу) про дорожньо-транспортну пригоду без виклику співробітників ДАІ, яке було 28.05.2015 року надано до страхової компанії. Розпорядженням Держкомфінпослуг № 698 від 17.11.2011 року «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», встановлений максимальний ліміт виплати страхового відшкодування при використанні Європротоколу у розмірі 25 000,00 гривень. Згідно Рахунку гарантійного СТО ТОВ фірма «ОСОБА_5, ЛТД» № АМ13598 від 05 серпня 2015 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_2 становить 20 939,33 грн. Згідно звіту спеціаліста автотоварознавця № 32/07/15 від 28.07.2015 року, який був проведений на замовлення ОСОБА_1, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_2 складає 28 693,50 гривен. Вказана сума складається із вартості відновлювального ремонту 20 975,52 гривень, та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 7 717,98 грн. 09.07.2015 року, без будь-яких вмотивованих підстав відповідачем ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта» на рахунок СТО ТОВ фірма «ОСОБА_5, ЛТД» було виплачене страхове відшкодування в розмірі 7 649,51 грн., що не відповідає дійсній вартості необхідних ремонтних робіт. Відповідно до замовлення-наряду № АМ13598 від 10.09.2015 року та акту здачі-прийняття робіт від 14.05.2015 року, гарантійного СТО ТОВ фірма «ОСОБА_5, ЛТД», фактична вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_2 склала 20 939,33 грн. Отже, на теперішній час розмір недоплаченого страхового відшкодування складає 12 289,82 грн. З відповідача-2 просив стягнути матеріальний збиток у вигляді втрати товарної вартості у розмірі 7 717,98 грн. Також Позивач просив стягнути з Відповідача-1 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування на підставі ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 1 501,04 грн. за 77 днів прострочення. Крім того зазначив, що з Відповідачів підлягають стягненню витрати на правову допомогу, які були понесені позивачем у розмірі 2 500,00 грн. Судовий збір просив стягнути у розмірі 1 500,00 грн. з Відповідача-1; 1 000,00 грн. з Відповідача-2. Судові витрати просив стягнути пропорційно з обох відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

03.11.2015 року представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з Відповідача-1, ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» - суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 12 289,82 грн., пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 2 111,83 грн. розраховану за 118 днів прострочення, витрати на послуги адвоката у розмірі 1 500,00 грн.; з Відповідача-2, ОСОБА_3, просив стягнути матеріальний збиток у вигляді втрати товарної вартості у розмірі 7 717,98 грн., витрати на послуги адвоката у розмірі 1 000,00 грн. Судові витрати просив стягнути пропорційно з обох відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

У судове засіданні позивач не з'явився, від представника Позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги викладені в позовній заяві задовольнити.

Відповідач-1, ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта», в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Відповідач-2, ОСОБА_3, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 28.06.2015 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3 під керуванням автомобіля Daewoo Nubira, державний номер НОМЕР_3, та водія ОСОБА_1 під керуванням автомобіля Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2. Відповідно до вказаного повідомлення, ДТП сталося внаслідок зіткнення із задньою частиною іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому ж напрямку по одній і тій же смузі. Відповідач-2, ОСОБА_3 свою вину визнав (а. с. 5).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у страховика товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», строком дії з 15.05.2015 року по 14.05.2016 року, поліс АЕ/3735103, про що свідчать відомості внесні сторонами до Європротоколу (а.с. 5). Тобто, відповідно до вказаного полісу страховик, яким є товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, за відрахуванням встановленого розміру франшизи, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно до п. 33.2 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до розпорядження № 698 від 17.11.2011 року Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України», максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 1 січня 2013 року становить - 25 000,00 грн.

Судом встановлено, що Позивач та Відповідач-2 скористалися наданим їм законом правом, дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП та склали на місці скоєння ДТП спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ № 32/07/15 від 28 липня 2015 року, виготовленого оцінщиком СПД ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, пошкодженого автомобіля Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 28 693,50 грн., яка складається з вартості відновлюваного ремонту у розмірі 20 975,52 грн. та величини втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля у розмірі 7 717,98 грн. (а. с. 11-13).

Згідно рахунку ТОВ фірма «ОСОБА_5, ЛТД» № АМ 13598 від 03 серпня 2015 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 20 939,33 грн. (а. с. 6).

Відповідно до замовлення-наряду ТОВ фірма «ОСОБА_5, ЛТД» № АМ 13598 від 10.09.2015 року до сплати за роботи з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2, підлягає сплаті 20 939,33 грн. (а. с. 7).

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю фірма «ОСОБА_5, ЛТД» були виконані роботи з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2, які були прийняті та оплачені позивачем, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) АМ 13598 від 14.09.2015 року. Вартість робіт склала 20 939,33 грн. (а. с. 8).

Судом встановлено, що Відповідач-1 перерахував на рахунок підприємства, яке виконувало роботи з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2, - 7 649,51 грн., що підтверджується листом № 195 від 05 серпня 2015 року, відповідно до якого, платіжним дорученням № НОМЕР_4 «СТ «Домінанта» була проведена оплата «страхового відшкодування згідно акту № 2583/1480/ЦВ» від 08.07.2015 року у сумі 7 649,51 грн. (а. с. 9).

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що Відповідач-1 сплатив лише частину страхвового відшкодування у розмірі 7 649,51 грн.

Враховуючи те, що на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача-2 була застрахована Відповідачем-1, то він в межах ліміту відповідальності страховика є особою, відповідальною за шкоду, завдану автомобілю Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок ДТП, оскільки відповідно до полісу ОСЦПВ власника наземного транспортного засобу взяв на себе відповідальність за свого страхувальника, тобто здійснив страхування такого страхового ризику, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих (12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів»).

Полісом ОСЦПВ № АЕ 3735103, за яким товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» застрахувало цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 та забезпечило автомобіль ОСОБА_7, державний номерний знак НОМЕР_3, встановлено франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відтак, оскільки Відповідач-1 є особою відповідальною за виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну власником джерела підвищеної небезпеки забезпеченого автомобіля ОСОБА_7, державний номерний знак НОМЕР_3, - як учасником ДТП, то саме Відповідач-1 є особою, відповідальною за завдані Позивачу збитки в частині, що підлягає відшкодуванню. А тому Відповідач-1, з урахуванням часткової оплати ним страхового відшкодування у розмірі 7 649,51 грн., з урахуванням розміру франшизи 1 000,00 грн., повинен сплатити недоплачену вартість страхвого відшкодування на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу автомобіля Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 12 289,82 грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача-1 суми несплаченого страхвого відшкодування у розмірі 12 289,82 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача-1 пені за прострочення сплати страхового відшкодування суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Станом на 03.11.2015 року страхове відшкодування Відповідачем-1 ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта» не сплачене в повному обсязі на користь Позивача, термін прострочення виплати страхового відшкодування в межах заявлених позовних вимог складає 118 днів, а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта» пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 2 111,83 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення матеріального збитку у вигляді втрати товарної вартості пошкодженого КТЗ суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ № 32/07/15 від 28 липня 2015 року величина втрати товарної вартості пошкодженого КТЗ становить 7 717,98 грн.

Відповідно п. 32.7 ст. 32 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до абз. 2 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені в статті 1188 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Однак у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.

Системний аналіз п. 32.7 ст. 32 указаного Закону, ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, п. п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Такого висновку дійшла судова колегія у цивільних справах Верховного Суду України, - постанова ВСУ від 4 червня 2014 року у справі N 6-49цс14.

Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача-2 ОСОБА_3 матеріального збитку у вигляді втрати товарної вартості пошкодженого КТЗ, (автомобіля Toyota Auris, державний номерний знак НОМЕР_2), у розмірі 7 717,98 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача-1 судових витрат на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн. та з Відповідача-2 судових витрат на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Згідно приписів ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що позивач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_8 (а. с. 21). Згідно умов зазначеного Договору Позивач сплатила за надані послуги 2 500,00 грн., що підтверджується, квитанцією до Договору про надання правової допомоги № 04/08/2015-1 від 04 серпня 2015 року (а. с. 22).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно роз'яснень наведених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

У п. 48 вищевказаної Постанови зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу Позивач посилається на квитанцію до Договору про надання правової допомоги № 04/08/2015-1 від 04 серпня 2015 року, відповідно до якої представник Позивача адвокат ОСОБА_8 отримав від Позивача 2 500,00 грн.

Однак, зазначену квитанцію суд не приймає як належний та допустимий доказ у розумінні ст. 58-59 ЦПК України, оскільки вона не оформлена у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до п. 3.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Квитанції до Договору про надання правової допомоги № 04/08/2015-1 від 04 серпня 2015 року, на які посилається заявник, оформлені неналежним чином та не може бути належним доказом оплати послуг адвоката за надану ним правову допомогу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу у зазначених розмірах з Відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі ст.ст. 22, 988, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 22, 29, 32, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування», ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 84, 88, 169, 197, 208-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_3 про стягнення заподіяного збитку та страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (м. Київ, вул. Саксаганського, 199, код ЄРДПУО 35265086) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 5, кв. 775) суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 12 289,82 грн. (дванадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять гривень, 82 копійки), пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 2 111,83 грн. (дві тисячі сто одинадцять гривень, 83 копійки)

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 5, кв. 775) матеріальний збиток у вигляді втрати товарної вартості у розмірі 7 717,98 грн. (сім тисяч сімсот сімнадцять гривень, 98 копійок).

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (м. Київ, вул. Саксаганського, 199, код ЄРДПУО 35265086) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 5, кв. 775) судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні, 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 5, кв. 775) судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні, 60 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез