Справа № 279/6702/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Загуменнової Н. М.,

з участю секретаря Райвахівської Л.В.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що з 18.02.1999 року по 14.03.2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду від 10.08.2010 року відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно.

На виконання судового рішення 10.08.2010 року позивачкою був отриманий виконавчий лист, який вона звернула на виконання у відділ державної виконавчої служби.

Однак, відповідач тривалий час аліментів не сплачує, в зв,язку з чим відділом виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції була нарахована заборгованість по аліментам за період з 21.07.2010 року по 01.09.2014 року в сумі 31 171 грн.18 коп. Так як заборгованість виникла з вини відповідача, останній має сплатити неустойку в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів, сума якої за період з 21.07.2010 року по 01.09.2014 року становить 219 921грн. 61 коп. Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму заборгованості по аліментам в розмірі 31 171 грн.18 коп. за період з 21.07.2010 року по 01.09.2014 року та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 219 921 грн. 61 коп.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з,явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. ( а.с. 51).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з,явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. ( а.с.52)

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 18.02.1999 року по 14.03.2009 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі.

Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду від 10.08.2010 року відповідач ОСОБА_2 зобов"язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів платника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.07.2010 року і до повноліття дитини. ( копія рішення суду а.с. 7). На виконання даного рішення Коростенським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист, який позивачка 25.08.2010 року звернула до виконання у відділ ДВС Коростенського МРУЮ. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції від 26.08.2010 року за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження та боржнику було заропоновано виконати добровільно рішення суду негайно. ( а.с. 53)

З поданих позивачкою доказів слідує, що відповідач за вказаним виконавчим листом аліментів жодного разу не сплатив. Згідно наявної в справі довідки - розрахунку державного виконавця за відповідачем рахується заборгованість по аліментам по виконавчому листу №2-3910/2010, виданому 10.08.2010 року за період з 21.07.2010 року по 01.09.2014 року в розмірі 31171 гривня 18 коп.

Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як роз"яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи слідує, що державним виконавцем вживались заходи щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, ОСОБА_2 неодноразово попереджався державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів ( поперердження а.с. 54,55 ), державним виконавцем в зв"язку з несплатою відповідачем аліментів та існуючою заборгованістю по їх сплаті був накладений арешт на майно боржника ( копія постанови а.с. 8 ), однак відповідач аліментів не сплачував, борг по аліментах не погасив. Доказів того, що заборгованість по аліментах у відповідача виникла з незалежних від нього причин, суду не подано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку слідує, що позивачкою обрахована пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.08.2010 року по 10.09.2014 року в сумі 219921 грн.61 коп. ( розрахунок заборгованості а.с. 10). Суд вважає, що оскільки виконавчий лист звернутий позивачкою до виконання 25.08.2010 року,виконавче провадження відкрито 26.08.2010 року, боржник зобов"язувався виконати рішення суду негайно, державним виконавцем боржник викликався у відділ ДВС для виконання рішення суду на 20.10.2010 року та одночасно попереджався про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, відповідач дане попередження проігнорував, тому пеня за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню за період з 20.10.2010 року по 10.09.2014 року в сумі 209 644 грн. 91 коп.

Спростувань розрахунку відповідач суду не подав, як і не подав доказів про сімейний чи матеріальний стан, які б могли бути підставою для зменшення вказаного розміру неустойки (пені).

Відповідно до ст.194 Сімейного кодексу України за рішенням суду може стягуватись лише заборгованість по аліментах, які стягуються з боржника відповідно до ст.187 СК України на підставі його заяви, поданої за місцем роботи, виплати пенсії, стипендії.

Стягнення заборгованості, яка виникла на підставі судового рішення про стягнення аліментів, в судовому порядку законом не передбачено.

За таких обставин, вимога позивачки про стягнення заборгованості по аліментах в сумі 31 171 грн.18 коп. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

З врахуванням вищезазначеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 15, 60, 88, 212- 218 ЦПК України, ст.ст.187,194,196 Сімейного кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20.10.2010 року по 10.09.2014 року в сумі 209 644 грн. 91 коп.

( двісті дев"ять тисяч шістсот сорок чотири ) гривні 91 коп.

В решті позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 096 грн. 45 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: