У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та завданої шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та завданої шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що 11 грудня 2013 року по вул. Фучика в м. Києві між автомобілями «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_5 та «Вольво», держаний номерний знак НОМЕР_2, що на праві власності належить ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2014 року ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал».

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Вольво», держаний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля складала 53471,83 грн., а вартість матеріального збитку складала 25759,43 грн. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком може бути відшкодовано лише вартість матеріального збитку в розмірі 25759,43 грн., а особою яка завдала шкоду відшкодовується різниця між реально завданими збитками та розміром страхового відшкодування.

Враховуючи вказане, позивачка на підставі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила стягнути з ПАТ «СК «Страховий капітал» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 25759,43 грн., вартість проведеного дослідження в розмірі 400 грн., а з ОСОБА_5 стягнути на її користь різницю між реально завданими збитками та розміром страхового відшкодування в сумі 27712,40 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 25759,43 грн., вартість проведеного дослідження в розмірі 400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 різницю між реально завданими збитками та розміром страхового відшкодування в сумі 27712,40 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 27 712,40 грн., посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова