УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської І.М., Дьоміної О.О., Попович О.В., Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Токмацього районного суду Запорізької області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначило, що 01 вересня 2007 року між ним і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 3 600 грн на строк до 01 липня 2007 року, а ОСОБА_7 зобов'язався у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти. Погашення заборгованості згідно з кредитним договором здійснюється в такому порядку: щомісяця в період з «15» до «20» числа позичальник сплачує банку щомісячний платіж, що складається із заборгованості за кредитом, процентами, винагородою.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав, у зв'язку із чим станом на 30 травня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 16 724, 61 грн, а саме: 3 514 грн 71 коп. - заборгованість за кредитом; 11 937 грн 30 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 772 грн 60 коп. - штраф ( процентна складова), просило на підставі статей 526, 527, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) стягнути з ОСОБА_7 16 724 грн 61 коп - заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування рішення Токмацього районного суду Запорізької області від 22 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, послався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначеної ст. 256 ЦК України, про застосування якої просив відповідач.

Судами під час розгляду справи встановлено, що 01 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_7 було укладено договір про надання банківських

послуг, за умовами якого ПАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачці кредит у розмірі 3 600 грн на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення до 01 липня 2008 року, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Відповідно до довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" строк дії кредитної картки, згідно договору від 27 грудня 2006 року, закінчився у січні 2009 року.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Питання щодо застосування строку позовної давності відповідно до

статті 256 ЦК України, частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України, частини четвертої статті 267 ЦК України, з урахуванням зазначених вище обставин, належним чином з'ясовано.

Із матеріалів справи встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Токмацього районного суду Запорізької області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року відхилити.

Рішення Токмацього районного суду Запорізької області від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна О.В. Попович С.П. Штелик