справа № 489/9687/14-ц
номер провадження 2/489/731/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції (далі - Реєстраційна служба) про припинення права власності на частку в нерухомому майні

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просила припинити право власності відповідача ОСОБА_6 на 63/100 частки в спільній частковій власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1, з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами.

В обґрунтування вимог вказала, що її чоловікові ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, належали 37/100 частки спірного житлового будинку. Іншими співвласниками були ОСОБА_8 - належало 17/50 частки, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - належало по 29/200 частин, що разом складає 63/100 часток.

Відповідач була власником житлового будинку по АДРЕСА_2.

У подальшому, відповідач придбала у ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належні їм 63/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 14.05.2004 по справі за позовом ОСОБА_6 затверджена мирова угода з ОСОБА_7 (спадкодавцем) про порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1, згідно якої в користування ОСОБА_6 виділена земельна ділянка площею 346 кв.м.

Позивачу стало відомо, що на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради та у відповідності до державного акту на право приватної власності відповідач отримала у власність земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_2, в тому числі за рахунок частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 346 кв.м. На якій побудувала новий житловий будинок та зареєструвала на нього право власності.

Придбані у ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 63/100 часток нерухомого майна відповідач знесла, але дій щодо внесення відповідних змін до державного реєстру не здійснила, що на теперішній час перешкоджає оформленню позивачу спадкових прав.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби в письмових запереченнях проти позову заперечував, так як відповідач про припинення права власності до Реєстраційної служби не зверталася.

Представник відповідача, який приймав участь попередніх засіданнях позовні вимоги визнав та підтвердив факт знищення відповідачем 63/100 часток домоволодіння.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Юрловою Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 3140, ОСОБА_7 належали на праві власності 37/100 частини житлового будинку з відповідною частиною прилеглих господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У відповідності до технічного паспорту, виготовленого станом на 24.02.2003, співвласниками житлового будинку були ОСОБА_8, якій належало 17/50 частки, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, належало по 29/200 частки кожній, що разом складає 63/100.

Згідно з договорами купівлі-продажу від 09.12.2003 та від 09.10.2003, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продали свої частки ОСОБА_6

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2004 затверджено мирову угоду, за якою визначено порядок користування земельною ділянкою під будинком АДРЕСА_1 відповідно варіанту № 3 судово-технічної експертизи №4-02/04-2003 від 31.03.2004, згідно якого ОСОБА_6 виділено в користування земельну ділянку загальною площею 346 кв.м., а ОСОБА_7 - 234 кв.м.

У ході розгляду справи встановлено, що рішення Миколаївської міської ради від 22.04.2015 № 45/36 ОСОБА_6. було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000 кв.м, у тому числі 346 кв.м - за рахунок домоволодіння № 37 по вул. Кобера, 654 кв.м - за рахунок земель міста з метою передачі у власність для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2.

Проект землеустрою з відведення у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м по АДРЕСА_2 та передання цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_6. підтверджується рішенням Миколаївської міської ради від 06.09.2010 № 48/39.

06.07.2011 на підставі вказаного вище рішення міської ради відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 617024 на земельну ділянку площею 1000 кв.м, розташовану по АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.10.2012 № 1143 вирішено оформити право власності на житловий будинок за літ. А-2 загальною площею 170,2 кв.м, житловою площею 87,1 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано по АДРЕСА_2, за громадянкою ОСОБА_6 та зобов'язано її зареєструвати право власності.

10.12.2012 відповідач ОСОБА_6 зареєструвала право власності на домоволодіння в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом НОМЕР_1 від 21.01.2015.

З іншого витягу державного реєстру НОМЕР_2 від 21.01.2015 вбачається, що в державному реєстрі залишається зареєстрованим на праві спільної часткової власності нерухоме майно АДРЕСА_1 за Борольовим В.М. - 37/100 часток та ОСОБА_6 - 63/100 часток.

Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 31.01.2015 в житловому будинку літ. А-1 по АДРЕСА_1 житлова площа зменшена на 24,3 кв. м. за рахунок зносу співвласницею ОСОБА_6 частини житлового будинку літ. А-1, земля під яким була вилучена і приєднана до адреси: АДРЕСА_2 згідно рішенням Миколаївської міської ради від 06.09.2010 № 48/39.

ІНФОРМАЦІЯ_1 співвласник 37/100 часток домоволодіння ОСОБА_7. помер (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3) і після його смерті приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу заведено спадкову справу № 42/2013.

Згідно матеріалів спадкової справи спадщина прийнята позивачем ОСОБА_1, дружиною померлого, та третьою особою - ОСОБА_4, його дочкою.

Інші спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_3. відмовилися від спадщини, подавши нотаріусу нотаріально посвідчені заяви.

Із пояснень позивача та її представника встановлено, що за життя спадкодавця, після оформлення змеленої ділянки відповідач знесла своїх 63/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 та побудувала новий будинок, що на теперішній час перешкоджає їй та іншим спадкоємцям оформити спадкові права на 37/100 частки домоволодіння.

Факт знищення відповідачем частини домоволодіння підтвердив представник відповідача, який приймав участь у попередніх судових засіданнях.

З пояснень сторін також встановлено, що до реєстраційної служби в установленому порядку про припинення права власності на 63/100 частки домоволодіння відповідач не зверталася та немає наміру звертатися, оскільки оформила своє право власності на земельну ділянку та житловий будинок.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з припинення права власності на частину домоволодіння, знищену відповідачем, яка не бажає в установленому законом порядку припинити своє право власності на знищений об'єкт, що порушує спадкові права інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого негайного або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів наведені у частині другій цієї статті, в якій також вказано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси вказаних у статті 1 ЦПК України у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).

Підстави припинення права власності наведені в статті 346 ЦК України, зокрема, до таких підставі віднесено знищення майна (пункт 4 частини першої).

Згідно із частиною другою статті 349 вказаного Кодексу у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Тобто припинення права власності на таке майно пов'язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру.

Слід зазначити, що у разі знищення майна з випадкових причин чи з волі (вини) власника ризик втрати майна лежить на самому власнику (стаття 323 ЦК України).

Водночас, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 1 постанови від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

У пункті 3 наведеної Постанови зазначено, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

З огляду на встановлені обставини, зокрема, небажання відповідача вчинити дії пов'язанні із припиненням права власності на знищену нею з метою поліпшення житлових умов частину об'єкту нерухомості, яка перебувала в її користуванні та знаходилася на земельній ділянці, набутою у власність за згодою іншого співвласника, що порушує спадкові права позивача, виходячи з наведених норм права і зважаючи на засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд звертає увагу, що такий висновок не порушує право власності відповідача на нерухоме майно, в той же час надає можливість позивачу оформити спадкові права на спірне домоволодіння.

Щодо заперечень Реєстраційної служби, з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає їх безпідставними, оскільки за відсутності звернення відповідача до реєстраційної служби поновити порушене право позивача у інший спосіб, крім заначений у висновку суду, не можливо.

При цьому, слід зазначити, що реєстрація припинення права власності відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_6 у спільній частковій власності на 63/100 частки житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 24.04.2015.