Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 314/1672/15-ц
№ провадження
22-ц/778/6333/15 Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О. В.,

Суддів Полякова О.З.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від «13» жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 про визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину, стягнення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину, стягнення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди.

В позові зазначав, що між ним та відповідачем 15.07.2011 року укладено договір оренди майна з правом викупу. Вартість житлового будинку сторони оцінили в 216 000 грн., що було еквівалентно 27 000 доларів США. Виконуючи умови договору, він сплатив відповідачу 135 200 грн., але відповідач, посилаючись на знецінення гривні, збільшив вартість будинку відповідно до курсу долара США на теперішній час. На пропозицію позивача повернути йому грошові кошти відповідно до курсу долара США на теперішній час, - відповідач відповів відмовою.

До початку розгляду справи по суті, позивач подав до суду заяву про зміну підстави позову, в якій зазначив, що на момент укладання договору оренди майна з правом викупу від 15.07.2011 року, відповідач не повідомив його про те, що спірний будинок є не лише його власністю. 1/2 частина будинку є власністю третьої особи, яка не є стороною договору; повноважень відповідачу на розпорядження своєю власністю не надавала.

Посилаючись на ст.ст. 203, 215, 216, 625 ЦК України просить визнати недійним Договір оренди майна з правом викупу, укладений між позивачем та відповідачем 15 липня 2011 року в письмовій формі; застосувати наслідки недійсності правочину; стягнути з відповідача на користь позивача 465 377 грн. 72 коп., в тому числі: 202 407 грн. 92 коп. - перераховані відповідачу кошти, - за викуп будинку, - з урахуванням індексу інфляції; 11 029 грн. 51 коп. - 3% річних; 231 940 грн. 29 коп. - збитків; 20 000 грн. - моральної шкоди.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійним Договір оренди майна з правом викупу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 15 липня 2011 року в письмовій формі.

Застосовано наслідки недійсності правочину.

Стягнуто з ОСОБА_3 (29027, м. Хмельницький, вул. Лісогринівецька, 10/1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (70035, Запорізька область, Вільнянський район, с Матвіївка, вул. Діагональна, 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 447377 грн. 72 коп., в тому числі: 202 407 грн. 92 коп. - перераховані відповідачу кошти, - за викуп будинку, - з урахуванням індексу інфляції; 11 029 грн. 51 коп. - 3% річних; 231 940 грн. 29 коп. - збитки; 2 000 грн. - моральна шкода.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме визнати договір оренди нерухомого майна з правом викупу недійсним та застосувати двосторонню реституцію до сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач по справі мав намір на придбання будинку № 4 по вул.Діагональній в с Матвіївка Вільнянського району Запорізької області з розстрочкою сплати його вартості, і тому 15 липня 2011 року він уклав з відповідачем договір оренди житлового будинку № 4 по вулиці Діагональній в с Матвіївка Вільнянського району Запорізької області строком на 1 рік з правом викупу та пролонгації дії договору на строк не більше 5 років - до 2016 року, з визначенням вартості майна у розмірі 216 000 грн. (п. 3.1, п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору позивач (орендар) зобов'язався своєчасно здійснювати платежі в розмірі 35 200 грн. на рік, а відповідач (орендодавець) зобов'язався пролонгувати договір на строк не більше п'яти років - до 2016 року та оформити договір купівлі - продажу будинку після погашення позивачем всієї суми в розмірі 216 000 грн.

Даний договір був укладений сторонами в простій письмовій формі ,після чого позивач заселився в будинок.

На виконання умов договору, за період з 15 липня 2011 року по час звернення до суду, позивачем сплачено відповідачу суму 135 200 грн., а саме: 15.07.2011 року (в день укладення та підписання договору) - 40 000 грн.; 31.07.2012 року - 35 200 грн.; 30.10.2013 року - 20 000 грн.; 28.10.2014 року - 40 000 грн. Факт отримання вказаних грошових коштів підтверджується розписками відповідача про отримання грошових коштів; банківським чеком про переказ грошових коштів на картку відповідача та фактично не оспорюється учасниками процесу.

Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

По справі встановлено, що спірний житловий будинок, на підставі Свідоцтва № 2

про право особистої власності, виданого Виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області 10.05.1990 року, зареєстрованого ОП ЗМБТІ 10.05.1990 року в реєстровій книзі № 1, номер запису 2, був зареєстрований за батьком відповідача - ОСОБА_7, який помер 14 жовтня 2009 року.

На підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 28.09.2011 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, в порядку заміщення державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №№ 4-48, 4-50 будинок належить ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності; кожному із них належить по 1/2 частині житлового будинку № 4 по вулиці Діагональній в с Матвіївка Вільнянського району Запорізької області.

На підставі вказаних свідоцтв, 14.10.2011 року Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію прав власності за відповідачем ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_6

Суд першої інстанції розглянувши справу вірно дійшов висновку що, відповідач уклав Договір оренди майна з правом викупу від 15.07.2011 року не набувши право власності на будинок. Передати та оформити право власності на будинок, відповідно до п. 8.2 Договору, - відповідач не матиме можливості, оскільки йому належить лише частина будинку.

Відповідно до ст. 203 ЦК України умовами чинності правочину є дотримання вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правомірним є висновок суду ,що спірний договір оренди майна з правом викупу від 15.07.2011 року є недійсним, оскільки при його укладанні порушено вимоги ст. 41 Конституції України; ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України.

Разом з тим судова колегія не може погодитися з судом першої інстанції в частині стягнутих сум при застосуванні наслідків недійсності правочину.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Суд пославшись на те, що позивач маючи намір викупити будинок в майбутньому, за погодженням з відповідачем, зробив в будинку капітальний ремонт, внаслідок чого значно зросла його вартість стягнув з відповідача збитки в сумі 231 940 грн.72 коп.

По справі відсутні будь-яки належні та допустимі докази у розумінні ст..ст.58,59 ЦПК України ,що позивач робив будь яки покращення або ремонт у будинку, це мало місце зі згоди співвласника будинку і документально підтверджені понесені з цим витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку при застосуванні наслідків передбачених ст.216 ЦК України відповідача не можливо вважати боржником у розумінні ст..625 ЦК України і тому заявлені за цими правовими підставами суми також стягненню не підлягають.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

З урахуванням того, що з 2011 року позивач користувався будинку, відсутні докази яки б свідчили про характер та ступень моральних страждань відповідача ,підстав для стягнення моральної шкоди по справі не має.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню в частині застосування наслідків недійсності правочину з ухваленням нового рішення в цієї частині.

В решті рішення повинно залишатися в силі.

Керуючись ст. ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргуОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року по ці справі скасувати в частині застосування наслідків недійсності правочину та ухвалити в цієї частині нове рішення, за яким:

Застосувати наслідки недійсності правочину.

Стягнути з ОСОБА_3 (29027, м. Хмельницький, вул. Лісогринівецька, 10/1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (70035, Запорізька область, Вільнянський район, с Матвіївка, вул. Діагональна, 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 135 200 грн.

В інший частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: