Справа № 439/1743/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 р. м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця ВДВС Бродівського РУЮ Львівської області про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець ВДВС Бродівського РУЮ Львівської області Любунь М.П. звернулася в суд із поданням, у якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повного виконання нею боргових зобов?язань за виконавчим документом без вилучення паспортного документа.

У поданні державний виконавець ВДВС Бродівського РУЮ Львівської області вказує, що на виконанні у відділі ДВС Бродівського РУЮ Львівської області знаходиться ВП № 48697999 виконавчий лист № 439/4/14-к/1 від 16.03.2015р. виданий Бродівським районним судом Львівської області про стягнення 13000 грн. боргу в користь ОСОБА_3.

11.09.2015 року, державним виконавцем відкрито виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Сума боргу з врахуванням виконавчого збору і втрат на проведення виконавчих дій становить 14420 грн.

Боржнику, при відкритті виконавчого провадження вказано про необхідність самостійно виконати виконавчі документи у 7-ми денний термін з дня винесення постанови державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження. Проте боржником боргові зобовязання не виконані. Постанови про відкриття виконавчого провадження боржником отримано, оскільки на адресу відділу надійшла заява боржника від 25.09.2015 року щодо призупинення ВП№48697999, в якій боржник повідомив, що в міру можливостей виконуватиме рішення суду, а саме виконавчий лист №439/4/14-к/1 від 16.03.2015 року, проте станом на 25.11.2015 року рішення суду боржником - не виконано. 19.11.2015 року державним виконавцем скеровано виклик боржнику на 25.11.2015 року - боржник - ОСОБА_2 - з»явився та повідомив, що являється безробітним, за адресою: м. Броди, вул. Гончарська, 20/4 - проживає з батьками, майном на праві приватної власності - не володіє, про що складено акт державного виконавця від 25.11.2015 року.

Боржником борг не сплачено, а сума боргу є доволі значною. В ході виконання, державним виконавцем скеровано запити щодо розшуку майна боржника в реєструючи органи: відділ Держземагенства у Бродівському районі Львівської області - земельних ділянок у праві власності не зареєстровано; РС Бродівського РУЮ - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відомості відсутні; Бродівським районний цент зайнятості - не перебуває на обліку як безробітний; згідно відповіді ДПС України, щодо джерел доходів боржника встановлено, що у боржника відсутні доходи; згідно відповіді ДПС - боржник не перебуває на обліку як платник податків, рахунки - відсутні. Згідно відповіді центру надання послуг пов?язаних з використанням автотранспортних засобів - транспортні засоби на праві приватної власності - відсутні.

У разі виїзду боржника за межі України виконання боргових зобовязань перед стягувачем буде неможливим або ускладненим.

Заявник вказує, що наявність невиконаних зобов?язань, покладених на боржника, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України та покликаючись на ст. 377-1 ЦПК України та ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", просить подання задовольнити.

Дослідивши подання державного виконавця ВДВС Бродівського РУЮ Львівської області про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, перевіривши обставини, на які покликається заявник, доказами, суд приходить до висновку, що таке подання задоволенню не підлягає, виходячи із таких міркувань.

Як вбачається з матеріалів подання на виконанні у відділі ДВС Бродівського РУЮ Львівської області знаходиться виконавчий лист № 439/4/14-к/1 від 16.03.2015р. виданий Бродівським районним судом Львівської області про стягнення 13000 грн. боргу в користь ОСОБА_3.

11.09.2015 року, державним виконавцем відкрито виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 48697999(а.с.4).

На адресу відділу надійшла заява боржника від 25.09.2015 року щодо призупинення ВП№48697999, в якій боржник повідомив, що в міру можливостей виконуватиме рішення суду, а саме виконавчий лист №439/4/14-к/1 від 16.03.2015 року(а.с.9).

Станом на 25.11.2015 року рішення суду боржником - не виконано. 19.11.2015 року державним виконавцем скеровано виклик боржнику на 25.11.2015 року боржник ОСОБА_2 з?явився та повідомив, що являється безробітним, проживає з батьками, майном на праві приватної власності не володіє, про що складено акт державного виконавця від 25.11.2015 року.

Державним виконавцем зроблено запити щодо розшуку майна боржника, однак майна, на яке можна було б звернути стягнення, не виявлено.

Відповідно до ч. 3 п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст. 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене у частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв 'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом певного строку не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-ХІV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Звертаючись до суду з поданням державний виконавець надав суду копію виконавчого листа від 09.09.2014 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2015р., копії відповідей реєструючих органів. Копію акту державного виконавця від 25.11.2015р. Копії вказаних документів підтверджують ту обставину, що боржник ОСОБА_2 має невиконане зобов?язання, однак вказаними доказами не доводиться перед судом та обставина, що боржник ухиляється від виконання такого зобов?язання.

Враховуючи, наведене у суду немає законних підстав для висновку про ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а відтак відсутні законні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Бродівського РУЮ Львівської області Любунь М.П. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення та іншими заінтересованими особами протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4