Справа № 2-4115/2011 р.
Провадження № 6/204/22/2015 р.
У Х В А Л А

15 квітня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про заміну способу стягнення шляхом введення додаткового стягувача на 50% від не отриманої первісним стягувачем заборгованості по рішенню суду від 10 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна (виплаті компенсації) колишнього подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про заміну способу стягнення шляхом введення додаткового стягувача на 50% від не отриманої первісним стягувачем заборгованості по рішенню суду від 10 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна (виплаті компенсації) колишнього подружжя, в якій просив змінити спосіб стягнення і включити його в якості часткового состягувача (стягувача 2) спільно з первісним стягувачем - ОСОБА_2 - на умовах 80 на 20 % (його 4000 грн.) - з боржника ОСОБА_3 - щодо неоплачених боржником 20000 грн. боргу. Решта 16000 грн. (80%) від суми боргу залишити за первісним стягувачем. Часткова аналогія пояснюється тим, що заявник не вступає в виконавче провадження, як повний правонаступник на всю решту суми боргу, а лише частини 20 %. В обґрунтування заяви заявник вказав на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна (виплаті компенсації) колишнього подружжя стягнуто з ОСОБА_3 грошову компенсацію, яка відповідає розміру частини дружини в загальному майні в сумі 20000 грн. Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження. Заявник представляв інтереси ОСОБА_2 на підставі нотаріального доручення від 31.01.2011 року. Крім того, 02 квітня 2012 року між ним і ОСОБА_2 був укладений Договір у письмовій формі у вигляді розписки, написаної власноруч ОСОБА_2, за яким вона передавала йому, як доплату - додатково частку в 20% від відсудженого у боржника майна. Тому, реалізуючи своє право, заявник об'явив про свій намір вступити в виконавче провадження в розмірі своєї частини в 20% від присудженого майна в 20000 грн. Вказав, що державним виконавцем було закрите виконавче провадження щодо Боржника ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю у боржника майна. Заявник не зміг особисто наполягти на продовженні пошуку та стягнення майна у боржника, оскільки закінчився термін довіреності, а позивачка вирішила зробити паузу у стягненні і поки не продовжувати довіреність.

Заявник в судовому засіданні підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. При цьому, посилався на обставини, викладені в його заяві.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року по справі № 2-4115/2011 року - було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна (виплаті компенсації) колишнього подружжя та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що відповідає розміру частки подружжя в спільному майні у сумі 20000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 310 грн. 00 коп. (а.с.90-93).

Представником ОСОБА_2 у даній справі був ОСОБА_1, на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 31.01.2011 року (а.с.4).

При цьому, ОСОБА_2 02 квітня 2012 року написала розписку, якою зобовязалася сплатити ОСОБА_1 частку в розмірі 20% від відсудженого у ОСОБА_3 майна.

На підставі вищевказаного, заявник просить замінити спосіб стягнення коштів шляхом введення його, як додаткового стягувача на 50% від не отриманої первісним стягувачем заборгованості.

Проте, такі вимоги заявника є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 378 ЦПК України, суд в разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони заміняє сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частиною 5 статті 8 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Проте, заявником не було надано доказів того, що ОСОБА_2 відступила на його користь свої права по зобовязаннях ОСОБА_3 чи того, що вона вибула з виконавчого провадження.

Чинним законодавством не передбачений порядок вступу у справу состягувача, як просить заявник.

Якщо ОСОБА_2 порушені права чи інтереси заявника, останній має право звернутися до суду в загальному порядку з відповідними вимогами про стягнення коштів за розпискою складеною ОСОБА_2 На теперішній час, відсутнє рішення суду про стягнення коштів за розпискою від 02.04.2012 року, яку надав заявник до матеріалів даної справи.

Крім того, заявник вказав, що виконавче провадження по виконанню рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2012 року по справі № 2-4115/2011 року на теперішній час закрите. Таким чином, відсутнє саме виконавче провадження в якому був би стягувач та боржник.

Тому, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що не має підстав для задоволення даної заяви.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про заміну способу стягнення шляхом введення додаткового стягувача на 50% від не отриманої первісним стягувачем заборгованості по рішенню суду від 10 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна (виплаті компенсації) колишнього подружжя.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 512 ЦК України, ст. 8 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 209, 378 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну способу стягнення шляхом введення додаткового стягувача на 50% від не отриманої первісним стягувачем заборгованості по рішенню суду від 10 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна (виплаті компенсації) колишнього подружжя - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Самсонова