АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6440/15 Справа № 199/3558/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 02 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка»,

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» про визнання недійсними договорів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КС «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» про визнання недійсними договорів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що між сторонами було укладено кредитний договір від 29 листопада 2005 року, відповідно до якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 26 100 грн. строком на 6 місяців, а саме до 29 травня 2006 року. Для забезпечення кредитних зобовязань між сторонами 29.11.2005 року також було укладено договір застави рухомого майна. На час укладання зазначених договорів позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 та остання як дружина не давала своєї згоди на їх укладання. Посилаючись на норми ст. 65 СК України позивач звернувся з вимогами про визнання кредитного договору та договору застави від 29 листопада 2005 року недійсними та просив зобовязати відповідача прийняти від нього суму остаточної заборгованості в розмірі 20 285 грн., розстрочити цю суму, виходячи із матеріального стану сімї пенсіонерів на строк до 120 місяців з оплатою рівними частками по 170 грн. щомісячно. Зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_4 Дніпропетровського міського нотаріального округу виключити із реєстру обтяжень рухомого та нерухомого майна та заборонити записи про накладення заборони на відчуження 1/4 частини квартири та автомобіля, належних позивачу /а.с.1-5/.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано недійсним кредитний договір №3667-Д від 29 листопада 2005 року та договір застави майна №3667-Д (З) від 29 листопада 2005 року укладених між сторонами також вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позову відмовлено /а.с.163-165/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду КС «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права /а.с.168-172/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, відповідно до ст. 309 ЦК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір №3667-Д, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 26 100 грн. строком на 6 місяців, тобто до 29 травня 2006 року, із сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами /а.с.11/.

Також для забезпечення своєчасного виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами 29 листопада 2005 року було укладено договір застави №3667-Д (З) рухомого майна, а саме автомобіля «Міцубісі-Галант» держ. номер 1881-31 АВ, який належить на праві приватної власності позивачу /а.с.12/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до КС «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» про визнання вищевказаних договорів було відмовлено /а.с. 122-123/.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.04.2014 року було частково скасовано рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2014 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» заборгованість за кредитним договором в сумі 103 645 грн. /а.с. 125-126/.

ОСОБА_2 30.04.2014 року звертається з позовом про визнання кредитного договору та договору застави недійсними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі у період з 15 січня 1977 року по 30 серпня 2011 року, що підтверджується відповідними штампами у паспорті позивача /а.с.6/. Отже, на час укладання спірних договорів позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази підтверджуючі, що остання, як дружина, давала свою згоду на їх укладання та розпорядження майном подружжя.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання недійсними кредитного договору та договору застави від 29 листопада 2005 року суд першої інстанції виходив з того, що кредитний правочин укладений ОСОБА_2 не має ознак дрібного побутового враховуючи суму отриманих кредитних коштів, тому відповідно до ст. 65 СК України при укладанні спірних договорів необхідна письмова згода дружини позивача.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Статтею 65 СК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Нормами ст. 13 ЗУ «Про заставу», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, закріплено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів.

Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов'язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін.

Отже, діючим законодавством на час укладання спірних договорів не було закріплено обовязкового нотаріального посвідчення договору застави рухомого майна, та як вбачається з тексту договорів між сторонами зазначене питання узгоджено не було. Тобто виходячи з аналізу зазначених норм закону, можна прийти до висновку, що для укладання спірних договорів позивачем письмова згода його дружини відповідно до ст..65 СК України не є необхідною.

Крім того, положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Враховуючи наведені норми закону та дослідивши матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, що положення ч.3 ст..65 СК України не підлягають для застосування до даних правовідносин та не є підставою для визнання спірних договорів недійсними, оскільки заявлені позовні вимоги відповідно до зазначеної норми спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» задовольнити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2015 року скасувати.

ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» про визнання недійсними договорів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.