Справа № 640/3107/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою, в якій просить скасувати постанову про арешт коштів боржника від 07.09.2015 року головного державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 та постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і залишення заяви без розгляду. В обґрунтування своєї скарги посилається на наступне. 07.09.2015 року головним державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 винесена постанова про арешт коштів боржника. Вказана постанова є незаконною, оскільки рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2015 року не набрало законної сили, а тому не може бути виконано, тому всі дії державного виконавця є незаконними та такими, що є перевищенням влади та службових повноважень.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_4 з`явився, скаргу підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Державний виконавець Кононенко А.О. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав письмові заперечення, в яких вказує, що дії вчинені державним виконавцем повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, вважає, що в задоволенні даної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 33 785,96 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., судові витрати в розмірі 387,86 грн., а всього 39 173,82 грн.

Згідно ст.124 Конституції України: «Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України».

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 223 ч.1 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,

якщо апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ЦПК України, особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання.

Відповідно до ст. 294 ч. 1 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду (вступна та резолютивна частина) було оголошено 08.07.2015 року, на оголошенні якого був присутній представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, про що свідчить журнал судового засідання від 08.07.2015 року (а.с. 124-125), а повний текст надіслано відповідачу ОСОБА_1 (а.с. 131).

На виконання даного рішення, 10.08.2015 року представнику позивача ОСОБА_6 був виданий виконавчий лист за даною справою.(а.с. 133), тому що рішення набуло законної сили.

12.08.2015 року до канцелярії суду надійшла апеляційна скарга на вказане рішення та справа була направлена до Апеляційного суду Харківської області.

20.08.2015 року до Київського ВДВС ХМУЮ надійшла заява ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Постановою ст. державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 28.08.2015 року, було відкрито виконавче провадження №48570209 та наданий добровільний строк виконання рішення протягом 7 днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Але, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, до Київського ВДВС ХМУЮ не надходило інформації про оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2015 року.

Відповідно до положень ст. 27 Закону «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

31.08.2015 року ст. державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

07.09.2015 року гол. державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 була винесена оскаржувана постанова про арешт коштів боржника.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6

«Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень по цивільних справах», при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем були зроблені запити для виявлення коштів боржника, та була отримана відповідь на нього 31.08.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 має кошти в фінансових установах АТ «УкрСиббанк» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.09.2015 року, рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2015 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Крім того, представник заявника ОСОБА_4 просить також постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і залишення заяви без розгляду, що є взагалі не прийнятним, оскільки це не передбачено нормами в порядку встановленого розділом VII ЦПК України та не належить до компетенції суду.

Враховуючи всі обставини справи, оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд, вважає, що доводи наведенні в скарзі представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні не доведені, свого підтвердження не знайшли, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 209-210, 383, 384, 385, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, і.н. НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

СУДДЯ