Справа № 555/338/15-ц
Номер провадження 2/555/204/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. Суддя Березнівського районного суду Рівненської області Старовецька Ю.В., розглянувши в м.Березне заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось із позовом до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки DAF, модель 95 ХF380, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Судом із позовної заяви встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №0709/75 від 25.09.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 90 000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля марки DAF, модель 95 ХF380, реєстраційний номер НОМЕР_1. В ході здійснення моніторингу кредиту було встановлено, що в 2014 році в порушення умов договору застави та вимог чинного законодавства ОСОБА_3 без згоди банку реалізував заставний автомобіль відповідачу ОСОБА_1

ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку ст.151 ЦПК України подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: 1) накладення арешту на рухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження в межах суми стягнення; 2). обмежити відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно вимог ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, у заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування необхідності його забезпечення саме у такі види як накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 та тимчасове обмеження у праві виїзду відповідача за межі України, не зазначено до виконання яких саме зобов»язань перед банком слід обмежити особу у її праві виїзду за межі України, а лише наведені загальні формулювання щодо можливої неправомірної поведінки боржника, яким є третя особа.

Крім того, позивачем не зазначені будь-які відомості про те, на яке конкретно майно необхідно накласти арешт, чи є воно у власності відповідача ОСОБА_1, що створює перешкоди для накладення арешту, який може бути накладений як вид забезпечення позову на майно чи грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким чином, судом встановлено, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Згідно п.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.151,152 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_5