Справа № 462/5067/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2740/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (всіх доходів) щомісячно, починаючи з 24.07.2014 року.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Посилається на невірне застосування судом норм матеріального права, а також на те, що син після отримання інвалідності у 2009 р. отримує пенсію і може працювати згідно висновку МСЕК пакувальником і надомним працівником. Крім того позивачка отримує соціальну допомогу як опікун у розмірі 1218 грн., а тому підстав для стягнення з нього аліментів немає, так як його син та позивачка отримують виплати по соціальному забезпеченню.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Висновком психіатричної МСЕК від 12.12.2013 року ОСОБА_4 визнаний інвалідом другої групи загального захворювання.

Згідно із висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 20.11.2014 р., ОСОБА_4 проживає з мамою ОСОБА_3 і потребує постійного стороннього догляду (а.с. 11).

Статтею 198 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так як повнолітній непрацездатний ОСОБА_4. потребує матеріальної допомоги, а суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач такої не надає, то рішення місцевого суду про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання непрацездатного повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) щомісяця є вірним.

Саме такий розмір стягнення є обґрунтованим і колегія суддів вважає, що надавати таку допомогу ОСОБА_2 може, так як є працездатною особою.

Доказів про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу у визначеній судом частці апелянт не надав.

Твердження апелянта про те, що позивач та їхній син отримують соціальні виплати не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно із вимогами сімейного законодавства батьки зобов'язані утримувати повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги.

Доводи апелянта про те, що згідно довідки МСЕК від 12.12.2013 р. його син може працювати робочим, пакувальним і надомним працівником спростовується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 20.11.2014 р.

Оскільки ОСОБА_2 є працездатним, доказів, які б підтверджували неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому непрацездатному сину не надав, то колегія суддів доходить висновку, що судом не порушено норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: