Справа № 576/2243/15-ц
Провадження № 2/576/587/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.15 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сварківської сільської ради, треті особи: Управління Держземагенства у Глухівському районі та ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_2 (надалі також позивач) звернулася в суд з позовом до Сварківської сільської ради Глухівського району Сумської області (надалі також відповідач), треті особи: Управління Держземагенства у Глухівському районі та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, посилаючись у позовній заяві на те, що 07.07.2004 р. померла її матір ОСОБА_4, яка за життя мала у власності земельну ділянку площею 2,50 га, розташовану на території Сварківської сільської ради на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії СМ № 1933. За життя матір склала заповіт, у якому зробила розпорядження про те, що все майно вона заповідає синові ОСОБА_5 та їй ОСОБА_2 12.06.2008 позивач зробила заяву про відмову від спадщини на користь свого брата ОСОБА_5, який залишився проживати у с. Сваркове. Написавши цю заяву, вона була впевнена, що брат оформив спадщину у нотаріуса. 14.02.2013 р. її брат ОСОБА_5 помер. Оскільки останній проживав разом з матірю у с. Сваркове, то на підставі ст. 1268 ЦК України він за життя приймав спадщину після смерті матері. На сьогоднішній день спадкоємцями після смерті брата є позивач та її сестра ОСОБА_3, яка відмовилась від спадщини після смерті брата на користь позивача. Враховуючи те, що оригінали документів на землю були втрачені позивач не зверталась попередньо для оформлення спадщини до нотаріальної контори. З цих підстав позивач просила встановити факт належності померлому 14.02.2013 р. ОСОБА_5 земельної ділянки загальною площею 2,50 га, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Сварківської сільської ради, та визнати за позивачем право власності на цю земельну ділянку у порядку спадкування після смерті брата.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить його задовольнити, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини і докази.

Від Сварківської сільської ради та , надійшла до суду заява, в якій зазначено, що з позовом сільрада погоджується та просись розглядати справу за відсутності представника.

Від третіх осіб також надійшли заяви, у яких вони зазначаєть, що з позовом погоджуються та просять справу слухати без їх участі.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 1933 від 02.04.2001 р., виданого на підставі рішення Сварківської сільської ради від 08.02.2001 р., зареєстрованого у книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 156, ОСОБА_4 була передана у власність земельна ділянка площею 2,50 га, розташована на території Сварківської сільської ради для ведення сільськогосподарського товарного виробництва (а.с.10).

З дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії І-БП № 195014 від 09.07.2004 р., вбачається, що ОСОБА_4 померла 07.07.2004 р. (а.с.13).

Згідно копії заповіту від 17.04.1995 р. посвідченого Сварківською сільською радою за № 21, ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження про те, що все майно, в тому числі й те, що буде належати їй на день смерті, вона заповідає ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Копією заяви від 07.07.2004 р., посвідченої Сварківською сільською радою за № 145, стверджується, що ОСОБА_2 відмовилась від спадщини, що залишилась після смерті матері на користь свого брата ОСОБА_5 (а.с.18).

З дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії І-БП № 137928 від 14.02.2013 р., вбачається, що ОСОБА_5 помер 14.02.2013 р. у с. Сваркове (а.с.12).

Згідно копій довідок Сварківської сільської ради № 1026 від 01.12.2011 р. та 202 від 12.06.2008 р. ОСОБА_6 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 та на час смерті його матері ОСОБА_4 проживав разом з нею (а.с. 20-21).

За змістом статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Повертаючись до фактів у цій справі, суд зазначає, що оскільки ОСОБА_5 постійно проживав у с. Сваркове разом зі своєю матірю, яка за життя зробила на нього заповідальне розпорядження щодо свого майна, що підтверджується зазначеними вище доказами, і будь-яких доказів, що спростовували ці доводи, у справі відсутні, то є достатні підстави для задоволення позову в частині належності померлому на праві власності спірної земельної ділянки.

Що ж стосується визнання за позивачем права власності на цю земельну ділянку, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 14.02.2013 р. і після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі й на спірну земельну ділянку.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 за життя заповіту не складав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.39). Отже право на спадкування майна після його смерті мають особи у порядку черговості за законом.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 спадкоємців першої черги не мав. І єдиними спадкоємцями є позивач та інша сестра ОСОБА_3 Брати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли (а.с.15-16).

Оскільки ОСОБА_3 відмовилась від спадщини після смерті брата на користь позивача, про що свідчить її заява від 13.02.2013 р. (а.с.19), а також заява надіслана до суду, то єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_2

Проте позивач не звернулась для оформлення своїх спадкових прав до нотаріуса, мотивуючи це тим, що оригінал правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку був втрачений і отримати дублікат вона не може, внаслідок чого в неї відсутні інші засоби захисту своїх прав, окрім як звернутись до суду.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на ці обставини, суд визнає, що хоч і законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що потребує попереднього звернення до нотаріуса, проте брак у позивача правовстановлюючого документу, створив відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

А тому, суд вважає, що за цих обставин та враховуючи, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, було б надзвичайним формалізмом відмовити в задоволенні позову через відсутність попереднього звернення до нотаріуса.

За таких обставин, враховуючи, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, померлий заповіт не залишив, спадкоємцем за законом другої черги є його сестра ОСОБА_2, акт про право приватної власності на землю втрачений, і вказана обставина перешкоджає позивачу оформити спадщину в нотаріальній конторі, а також з урахуванням того, що відповідач та треті особи не заперечують проти задоволення позову і будь-яких доказів на спростування обставин зазначених у позові не надано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку є законними, і задовольняє позов.

На підставі викладеного та відповідно до статей 1216, 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт належності померлому 14.02.2013 року ОСОБА_5 земельної ділянки загальною площею 2,50 га, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Сварківської сільської ради, посвідчену державним актом серії СМ № 1933.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку загальною площею 2,50 га, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Сварківської сільської ради, посвідчену державним актом серії СМ № 1933, у порядку спадкування після смерті брата ОСОБА_5, який помер 14.02.2013 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О. Колодяжний

Повний текст рішення складений та підписаний 07.12.2015 р.