Справа № 143/23/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Скрицького Л.П.,

з участю секретаря Рудніцької І.В.,

представника позивача, адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача, адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2015 року до суду подано цей позов.

Свої вимоги позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_1 обґрунтовують тим, що на праві власності їй належить житловий будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,12га. По сусідству з нею у житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_4. За наслідками придбання відповідачем в 2007 році вказаного будинковолодіння, йому було виготовлено технічну документаціію КП « ВООТІ», помилково, чи умисно, до його будинковолодіння було включено погріб кам'яний - «Д», який розташований на території її земельної ділянки і належав до її домогосподарства. По рішенню Погребищенського районного суду від 23 червня 2010 року по справі за № 2-56/2010, її зобов'язано не чинити перешкоди відповідачу у його користуванні, перенести огорожу від проходу до погреба і звільнити погріб від своїх матеріальних цінностей і не перешкоджати доступ до нього. На виконання даного рішення, вона в лютому 2013 року звільнила погріб від матеріальних цінностей і запропонувала відповідачу ним користуватися, але останній відмовився і фактично він позбавлений можливості ним користування, по причині перебування погріба на території її земельної ділянки. З того часу вона не може нормально користуватися своєю земельною ділянкою, оскільки на ній знаходиться погріб, який належить відповідачу. У зв'язку з цим вона неодноразово зверталася до відповідача і просила його демонтувати (знести) погріб, що розташований на її ділянці, однак він відмовляється. Важає, що зазначений погріб є об'єктом самовільного будівництва а тому підлягає знесенню.

Просить задовільнити позов та усунути перешкоди у коритуванні її земельною ділянкою, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести (демонтувати) кам'яний погріб, позначений літерою "Д» з її земельної ділянки, розташованої за АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_2 проти позову заперечують і пояснили, що 16 січня 2007року відповідно договору купівлі - продажу у ОСОБА_5 він купив цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав Продавцю на підставі Договору дарування будинку, ОСОБА_6, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області 14.10.2004р. за реєстром №1126, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 10.11.2004р. і записано в реєстрову книгу за № 2449. Згідно відомостей, викладених у довідці-характеристиці, виданій Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інформації» від 08.11.2006р. за №276 та технічного паспорту, який є невід'ємною частиною правовстановлюючого документу, опис об'єкта: житловий будинок з прибудовою шлаковий, обкладений цеглою, позначений в плані літерою - «А», веранда цегляна, позначена в плані під літерою «а», ганок кам'яний, три сараї позначені літерами відповідно «Б», «б», «Г», шлаковий обкладений цеглою та два цегляних, літня кухня шлакова обкладена цеглою , позначена в плані літерою «Б», погріб кам'яний - «Д», вбиральня цегляна позначена літерою «В», огорожа позначена «№1». криниця позначена в плані цифрою -«1». 20 лютого 2007р. Комунальним підприємством «Вінницьке об'єднане бюро технічної інвентаризації» йому видано Реєстраційне посвідчення, відповідно до якого зазначений цілий житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за ним з правом приватної власності і записано в реєстрову книгу за № 2449. Проте, позивачка ОСОБА_3 в супереч ст. 319 ЦК України стала перешкоджати у здійсненні ним права власності на зазначений погріб перешкоджати йому володіти, користуватися та розпоряджатись погребом. Самовільно перекрила прохід до погреба парканом, використовує погріб для свої потреб, закрила погріб на свій замок. Зважаючи на дані обставини, він змушений був звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про усунення перешкод у володінні та користуванні належним йому на праві приватної власності погребом. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 23 червня 2010р. позов було задоволено та зобов'язано ОСОБА_8 та ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності погребом, що входить до складу його будинковолодіння по АДРЕСА_2 і в технічному паспорті на житловий будинок позначений літерою «Д», а саме: перенести огорожу від проходу до погреба, звільнити погріб від своїх матеріальних цінностей і не перешкоджати доступу до нього.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно зі ст. 15 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України (Обовязки доказування і подання доказів)

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаєтсья як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

· Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

· Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

· Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і роспоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а статтями 316-317 та 319 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування і розпорядження майном.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 16 січня 2007 року відповідно договору купівлі-продажу у ОСОБА_5 купив цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 на приватизованій присадибній земельній ділянці. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав продавцю на підставі договору дарування будинку, посвідченого ОСОБА_7 приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області 14 жовтня 2004 року за реєстром № 1126 та зареєстрованого Комунальним підприємством „Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації " 10 листопада 2004 року і записано в реєстрову книгу № 2449. Згідно відомостей, викладених у довідці - характеристиці, виданій Комунальним підприємством „Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації " від 8 листопада 2006 року № 276 та технічного паспорту, який є невідємною частиною правовстановлюючого документу , опис об'єкту: житловий будинок з прибудовою шлаковий, обкладений цеглою, позначений в плані літерою - „А", веранда цегляна, позначена в плані під літерою „а", ганок кам'яний, три сараї позначені літерами відповідно „Б", „б", „Г", шлаковий обкладений цеглою та два цегляних, літня кухня шлакова обкладена цеглою, позначена в плані літерою „Б", погріб кам'яний - «Д», вбиральня цегляна позначена літерою „В", огорожа позначена „№1", криниця позначена в плані цифрою - „1". Договір купівлі-продажу житловою будинку відповідає вимогам ст. 657 ЦК України, щодо укладання в письмовій формі, нотаріального посвідчення та державній реєстрації.

20 лютого 2007 року Комунальним підприємством „Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації " відповідачу ОСОБА_4 видано Реєстраційне посвідчення згідно якого зазначене ціле будинковолодіння за АДРЕСА_2 зареєстровано за ним з правом особистої власності і записано в реєстрову книгу за № 2449.

Рішенням Колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 09 листопада 2011 року, постановленому за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу будинку від 16 січня 2007 року частково недійсним, відмовлено в позові ОСОБА_3 і в описовій частині констатовано про невідповідність фактичним обставинам того, що ОСОБА_3, як спадкоємниця ОСОБА_9 на законних підставах набула право власності на 7/20 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в АДРЕСА_3, до яких входить і погріб, що розташований на її земельній ділянці, але зазначений в плані домогосподарства ОСОБА_4 під літерою «Д», оскільки встановлено, що правовстановлюючих документів на спірний погріб у позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_8 немає. Відповідно до рішення Погребищенської районної ради № 139 від 27.07.1957 року ОСОБА_6 під забудову житлового будинку було виділено земельну ділянку в розмірі 1200 кв.м., на якій він збудував житловий будинок з господарськими будівлями та погребом, позначеному в технічному паспорті літерою «Д», який був введений в експлуатацію згідно Акту від 03.10.1995 року, затвердженим рішенням виконкому Погребищенської міської ради від 05.10.1995 року та проведена його державна реєстрація в інвентаризаційній справі № 1534. Тобто, власником погреб був ОСОБА_6, який 14.10.2004 року цілий житловий будинок - з погребом, позначеним в технічному паспорті літерою «Д», подарував своєму внуку ОСОБА_5 Також відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до ОСОБА_5, який придбав житловий будинок з господарськими будівлями та погребом «Д» перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, господарськими будівлями та погребом «Д» і на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Окрім того, на час укладення договору дарування у ОСОБА_3 Державного акту на право власності на земельну ділянку не було. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. А при видачі ОСОБА_3 Державного акту на право власності на землю межі земельних ділянок з ОСОБА_5 не були узгоджені. ( а. с. 36-38 )

Відповідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 267 ч. 4 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З обставин справи вбачається, що позивачка ще з лютого 2007р. знала про те, що 16 січня 2007 року відповідно договору купівлі - продажу у ОСОБА_5 ОСОБА_4 купив цілий житловий будинок з господарським будівлями та спорудами під АДРЕСА_2. Цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до складу яких входить і погріб «Д» належав Продавцю на підставі Договору дарування будинку, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області 14.10.2004р. за реєстром №1126, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 10.11.2004р. і записано в реєстрову книгу за № 2449.

Договір купівлі - продажу житлового будинку відповідає вимогам ст. 657 ЦК України, щодо укладання в письмовій формі, нотаріального посвідчення та державній реєстрації.

20 лютого 2007р. Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 видано Реєстраційне посвідчення відповідно якого зазначене ціле будинковолодіння АДРЕСА_2 зареєстровано за ним за № 2449.

Окрім того, рішенням Погребищенського районного суду від 23 червня 2010р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зобов'язано було не чинити ОСОБА_4 перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні належним йому погребом, що входить до складу його будинковолодіння по АДРЕСА_2, який в технічному паспорті на житловий будинок позначений літерою «Д».

Тобто позивачка без поважних причин допустила порушення загальної позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України, що також є підставою для відмови у позові. Питання про поновлення судом позовної давності позивачкою не ставиться.

Пунктом 27 Постанови пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 19.03.2010 року), передбачено, що згідно зі ст. 257 ЦК у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні не навела ніяких обґрунтувань на підтвердження своїх позовних вимог та не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з позивачки ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь відповідача ОСОБА_4 понесені ним судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1500 гривень, що підтверджується представленим розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу у цивільній справі та квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 10.02.2015 року. Дані витрати не перевищують граничний розмір, компенсації витрат на правову допомогу, визначений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, ст. 257, ст. 267 ч. 4 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести (демонтувати) погріб кам'яний, позначений літерою «Д» з її земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_1, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Погребищенський районний суд.

Повний текст рішення виготовлений 16.03.2015р.

Суддя