АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся із названим позовом до суду, посилаючись на те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 122, 50 кв.м.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлено до належного відповідача.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2012 року померла ОСОБА_3.

Згідно довідки № 168 від 28.02.2014 року, ОСОБА_3 з 07.07.1078 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1.

30.10.2012 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3

29.07.2013 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_2 зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2013 року встановлено факт проживання його та ОСОБА_3 однією сім'єю, як чоловіка та жінки без шлюбу з 20.11.2008 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.01.2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2013 року скасовано, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, та залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_2, Апеляційний суд м. Києва виходив з того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про право на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 122, 50 кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також встановити суб'єктний склад спору.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені вимоги закону і фактичні обставини, та в порушення ст. 10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема залученню, в порядку ст. 33 ЦПК України, ОСОБА_2 до участі в справі як відповідача, в якого існує спір з позивачем ОСОБА_1 про право на спадкове майно.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 02 жовтня 2014 року постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Болотов Є.В.

Судді: Білич І.М.

Поліщук Н.В.