Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 24 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча Компанія «Ком Енерго - Житомир» до ОСОБА_1 про стягнення боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ТОВ «Керуюча Компанія «Ком Енерго - Житомир» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в сумі 506,62 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та користується послугами позивача по утриманню будинку та прибудинкової території, однак оплату проводить не в повному обсязі внаслідок чого допустив заборгованість.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Керуюча Компанія «Ком Енерго-Житомир» заборгованість за фактично надані послуги з утримання будинку, споруд і прибудинкової території в сумі 506,62 грн., вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що він неодноразово звертався до позивача із заявами щодо неналежного надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, однак його звернення залишались без відповідного реагування. Вказує, що факт неналежного надання відповідачем послуг підтверджується його заявами та актами, надати які до суду першої інстанції він не міг у зв»язку з похилим віком та проблемами зі здоров»ям.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Керуюча Компанія «Ком Енерго - Житомир» надавались ОСОБА_1 послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Оскільки відповідач, порушуючи вимоги закону, не проводив їх оплату, то з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за надані послуги в сумі 506,62грн.

Такий висновок суду є правильним та відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 /а.с.9/.

28.05.2008 року Житомирською міською радою прийнято рішення №621 про укладання договору між Житомирською міською радою та ТОВ «Керуюча Компанія «Ком Енерго-Житомир» на управління та утримання частини житлового фонду міської ради, який знаходився на балансах КВЖРЕП №10,12, до якого увійшов будинок АДРЕСА_1 /а.с.5,6/.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №425 від 01.10.2014 року за результатами проведеного конкурсу ТОВ «Керуюча Компанія «Ком Енерго-Житомир» було визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді Житомирської міської ради /а.с.8/.

Тобто ТОВ «Керуюча Компанія «Ком Енерго-Житомир» є єдиним підприємством, яке надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідачу.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Підпунктом 5 п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зокрема, обов'язком споживача також є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовки та укладання зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг, проте вони /послуги/ відповідачеві надавалися, а відповідач їх приймав та частково оплачував /а.с.10-11/.

Таким чином, хоча необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін, однак відсутність письмового договору між сторонами сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Судом встановлено, що відповідач, як споживач, користується послугами позивача з надання населенню комунальних послуг, а саме: вивіз сміття, прибирання сходових клітин, підвалів, прибудинкової території, сантехнічне обслуговування будинку, поточний ремонт та ін.

З довідки-розрахунку оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з лютого 2010 року по червень 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 проводилось нарахування щомісячної оплати вказаних послуг з лютого 2010 року в розмірі 58,95грн., з квітня 2010 року в розмірі 29,54грн., з березня 2011року - 27,06грн., з липня 2013 року - 26,39грн./а.с.10-11/. За вказаний період відповідач сплатив 12,60грн. у березні 2012року, та 1006,17грн. - за період з січня по червень 2014 року. Залишок боргу становить 506,62грн. /а.с.11/.

Як в суді першої так і апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав, що оплачує надані позивачем послуги не повністю, мотивуючи свою відмову тим, що біля будинку, в якому він проживає, відсутній контейнер для сміття.

Відповідач до апеляційної скарги додав акт-претензію та заяви, з якими він звертався до позивача з приводу відсутності біля будинку згаданого контейнера.

До заперечень на апеляційну скаргу позивач надав відповіді на акт-претензію та відповіді на заяви відповідача, з яких вбачається, що за заявою мешканця квартири №20 ОСОБА_1 було проведено збори з мешканцями будинку №13/69 по вул. Гагаріна в м. Житомирі по питанню встановлення контейнера та облаштування сміттєзбирального майданчика біля будинку, проте власники квартир відмовились облаштовувати такий майданчик біля свого будинку та погодились відносити сміття до сусіднього будинку, де встановлені контейнери. В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що розташування будинку №13/69, в якому проживає відповідач, не дозволяє безперешкодному проходженню сміттєзбиральної машини, внаслідок чого цим автомобілем псується і розбивається доріжка для проходу мешканців будинку.

Відповідач, як і інші мешканці будинку №13/69 по вул. Гагаріна в м. Житомирі, відносить сміття до контейнера, розташованого у сусідньому будинку, обслуговування якого проводить позивач, а тому позивач надає відповідачу послуги по вивезенню сміття, які підлягають оплаті.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 споживав послуги, надані йому відповідачем, однак у порушення закону їх не оплачував у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді