АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/346/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Манько М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Шуліка Аліни Володимирівни на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

01 серпня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що ОСОБА_7 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» 23 січня 2007 року уклали договір, відповідно до якого ОСОБА_7 отримав кредит в розмірі 12 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору і станом на 30 червня 2014 року за цим договором утворилась заборгованість в розмірі 53 305 грн. 19 коп., в т.ч. 12 095 грн. 31 коп. - тіло кредиту, 28 882 грн. 20 коп. - відсотки за користування кредитом, 9 313 грн. 15 коп. - пеня та комісія, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 514 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова), позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Шуліка А.В. просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2014 року як незаконне та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_8 було укладено договір № б/н від 23 січня 2007 року, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачеві кредит у розмірі 12 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_8 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 17).

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п.п. 3.1, 3,4 Умов для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, надає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений в заяві, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Клієнт або його довірена особа використовують платіжні картки в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку, як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів з картки на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівкових грошових коштів у касах банків, фінансових установ, через банкомати, та здійснення інших операцій, передбачених угодами сторін та законодавством України.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевиплаті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Відповідно до п. 3.1.1, п. 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту у повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

Судом встановлено і дана обставина сторонами не оспорюється, що на платіжній картці «Кредитка «Універсальна» НОМЕР_1, виданій на ім'я «DENIS XODAS» зазначено строк її дії - грудень 2009 року.

Як вбачається з листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 04 листопада 2014 року № 30.1.0.0/2-20141030/2211 (а.с. 53) кредитна карта НОМЕР_1 має термін дії до 01 грудня 2009 року. Перевипуск даної карти банком проводився 01 грудня 2008 року.

П. 5.1.4 Правил користування платіжною карткою визначає, що за користування кредитом, наданим позичальнику при наявності льотного періоду, позичальник сплачує відсотки по льотній відсотковій ставці (0,01 % річних) в рамках встановленого льотного періоду по кожній платіжній операції.

Пунктом 9.5 Правил надання банком послуг встановлено, що картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви його утримувача або банк має право закрити Картрахунок, письмово повідомивши про це утримувача. При цьому, утримувач зобов'язаний повністю погасити перед банком заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 6.4 Правил надання банком послуг у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком, в тому числі і заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

Звертаючись до суду з позовною заявою (а.с. 2-8) ПАТ КБ «Приватбанк» вказував на те, що ОСОБА_7 зобов'язання за взятим договором належним чином не виконав і станом на 30 червня 2014 року за цим договором утворилась заборгованість в розмірі 53 305 грн. 19 коп., в т.ч. 12 095 грн. 31 коп. - тіло кредиту, 28 882 грн. 20 коп. - відсотки за користування кредитом, 9 313 грн. 15 коп. - пеня та комісія, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 514 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова), тому необхідно вказану заборгованість стягнути в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем без поважних причин пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що сторони по справі встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 23 січня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7, останній платіж по сплаті заборгованості за кредитом здійснений відповідачем 27 грудня 2007 року у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 01 серпня 2014 року (підтверджено штампом вхідної кореспонденції суду № 10560/14-Вх на позовній заяві (а.с. 2)).

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Повернення заборгованості за кредитним договором включає в себе зобов'язання позичальника здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, початок позовної давності для стягнення нарахованих платежів утвореної відповідачем заборгованості необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно п.3.1.1, п.5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту у повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

Так як договір укладено 23 січня 2007 року строком на 12 місяців, а останній платіж, як вже зазначалося вище, ОСОБА_8 здійснив 27 грудня 2007 року і дана обставина підтверджена наявними матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості відповідачки за укладеним договором, тому строк позовної давності звернення ПАТ КБ «Приватбанк» за захистом своїх порушених прав до суду закінчився в 2012 році.

Представник банку не надав суду доказів того, що відповідачка вносила кошти на погашення заборгованості після того, як закінчився строк дії картки. Також, не було надано доказів того, що ОСОБА_8 видавалася нова картка та з нею укладався новий договір надання коштів по картковому рахунку.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегією суддів було здійснено прослуховування диску звукозапису судового засідання районного суду і під час прослуховування звукозапису судового засідання було підтверджено факт звернення відповідача під час розгляду справи з усним клопотанням про застосування строків позовної давності відносно звернення позивача до суду з позовними вимогами.

Тому, оскільки, позивач звернувся до суду лише 01 серпня 2014 року, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відмову в задоволенні позовних вимог позивача є обгрунтованим і суд першої інстанції правильно застосував при вирішенні спору норми матеріального права. Такий висновок є законним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Крім того, дана правова позиція викладена і в правовому висновку ВСУ у справі № 6-116 цс 13 від 06 листопада 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Правова позиція ВСУ вказує, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Також, дана позиція підтверджена і в постанові ВСУ у справі № 6-103 цс 14 від 24 вересня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Шуліка Аліни Володимирівни відхилити.

Рішення рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :