У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «РИСК» Згурівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області, про визнання договору оренди землі недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Згурівського районного суду Київської області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 березня 2010 року між сторонами був укладений договір оренди землі № 283, за умовами якого позивач передала, а відповідач прийняв у строкове платне користування для сільськогосподарського використання належну їй земельну ділянку площею 3,5376 га, яка розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області. Договір оренди землі укладений строком на 10 років і зареєстрований у встановленому законом порядку. Вважала, що спірний договір є недійсним у зв'язку із відсутністю в ньому обов'язкових умов: кадастрового номера та строків передачі земельної ділянки в оренду, розміру пені за несвоєчасну сплату орендної плати, умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Крім того, додатки до договору не містять плану або схеми земельної ділянки, що передається в оренду, кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлення земельних сервітутів та акту визначення меж в натурі. За таких умов порушені її права як власника земельної ділянки. Зважаючи на наведене, просила суд визнати недійсним спірний договір та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено, в чому саме полягає порушення її прав та законних інтересів.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова

В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук