Справа № 353/432/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2095/2015
Головуючий у 1 інстанції Луковкіна У. Ю.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

представника банку ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «ПриватБанк» про визнання припинення зобовязань за договором поруки, за апеляційними скаргами представників Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «ПриватБанк» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на рішення Тлумацького районного суду від 31 липня 2015 року та додаткове рішення Тлумацького районного суду від 16 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_6 «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд з указаним позовом і зазначало, що 24 січня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №27К згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 10000 доларів США з кінцевим терміном поверненням до 23 січня 2012 року із сплатою 16% річних за користування кредитом. В забезпеченням виконання за вказаним договором між банком та ОСОБА_4 24 січня 2007 року був укладений договір поруки №27К. Відповідно п.11 договору поруки, сторони дійшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом пяти років. Позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 08 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 33589,13 доларів США, з яких: 7537,21 доларів США. заборгованість за кредитом,13337,43 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом,12714,49 доларів США. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договром, що за курсом 23.50 відповідно до службового розпорядженняи НБУ від 08.04.2015 року становить 789344, 55 грн., яку просив стягнути з відповідачів солідарно.

У червні 2015 року представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 звернувся в суд з зустрічним позовом і зазначав, що з метою забезпечення виконання кредитного договору від 24 січня 2007 року №27К укладеного між банком та ОСОБА_3, також 24 січня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №27К строк дії якого сторонами встановлений у пять років. Посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання 22 квітня 2009 року як дострокового виконання основного зобовязання не пред'явив до позивача вимоги, тому відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, просили визнати договір поруки, укладеного 24 січня 2007 року між ОСОБА_4 ПАТ КБ «Приват Банк» припиненими.

Рішенням Тлумацького районного суду від 31 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Цим же рішенням задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «Приват Банк» про визнання припинення зобовязань за договором поруки.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «Приват банк» на користь ОСОБА_4 243 грн судових витрат за зустрічним позовом.

Додатковим рішенням Тлумацького районного суду від 16 вересня 2015 року задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «ПриватБанк» про визнання припинення зобовязань за договором поруки. Визнано припиненним договір поруки №27К від 24.01.2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_6 банк «Приват банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство ОСОБА_6 банк «ПриватБанк») та ОСОБА_4 для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 Михайлівнипо кредитному договору №27К від 24.01.2007 року.

В апеляційній скарзі представники ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_7, ОСОБА_8 ставиться питання про скасування оскаржуваних рішень з ухваленням нового про задоволення первісного позову та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, так як строк виконання договору встановлений до 23 січня 2012 року. Згідно умов договору строк позовної давності збільшено до 5 років за згодою сторін. Крім того оскаржуваний договір поруки припиняє свою дію 23 січня 2017 року, тому суд дійшов до передчасного висновку про припинення договору поруки та відмови у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до поручителя.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 апеляційні скарги підтримала, просить задовольнити ці скарги.

Представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4- ОСОБА_5 вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим і просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу про порушене право було відомо 13 квітня 2009 року. З позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договоро №27К від 2007 року позивач звернувся 15 травня 2015 року. Тому, за заявою представника відповідача про застосування позовної давності, відмовив у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» протягом шести місяців з дня припинення дії строку поруки не предявляв вимог до позивача про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, тому договір поруки №27К від 24 січня 2007 року укладений між банком та ОСОБА_4 є припиненим.

З висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що 24 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №27К згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 10000 доларів США з кінцевим терміном поверненням до 23 січня 2012 рокуз сплатою 16% річних за користування кредитом. Відповідно п.6.7 цього договору, строк позовної давності з вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, неустойки-пені, штрафів строронами встановлений протягом пяти років. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника, між банком та ОСОБА_4 24 січня 2007 року був укладений договір поруки №27К.

Позивач зазначав, що позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 08 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 33589,13 доларів США, з яких: 7537,21 доларів США. заборгованість за кредитом,13337,43 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 12714,49 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договром.

Відповідно із умовами зазначеного кредитного договору сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно (а.с.13,14).

Згідно поданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 08 квітня 2015 року має заборгованість за кредитом у розмірі 33589,13 доларів США, з яких: 7537,21 доларів США заборгованість за кредитом, 13337,43 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 12714,49 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договром (а.с.5,6).

Встановивши зазначені обставин, колегія суддів вважає, що на підставі ст. ст. 553,554,1048, 1050, 1054 ЦК України та умов кредитного договору №27 К. від 24 січня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 10000 доларів США з кінцевим терміном поверненням до 23 січня 2012 року із сплатою 16% річних за користування кредитом є підстави для часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Окрім цього, ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що відповідно п.6.7 кредитного договору №27К від 24 січня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 10000 доларів США з кінцевим терміном поверненням до 23 січня 2012 року із сплатою 16% річних за користування кредитом строк позовної давності з вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, неустойки-пені, штрафів строронами встановлений протягом пяти років.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом представником ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подано заяву про застосування строків позовної давності (а. с. 95,194).

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Колегія суддів вважає, що така заява підлягає частковому задоволенню, так як ним не подано доказів того, що рішення суду від 04.06.2009 року, яким в рахунок звернутого стягнення на майно - автомобіль ОСОБА_4 виконане і закінчився строк дії кредитного договору договору №27К від 24 січня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 строком до 23 січня 2012 року.

У звязку з цим, суд відхиляє поводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2012 року про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №27К від 24 січня 2007 року мало місце переривання позовної давності, оскільки подана копія зазначеного рішення належним чином оформлеаі та засвідчена відбитком гербової печатки суду як передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17 грудня 2013 року № 173.

На пропозицію подати належно завірену копію зазначеного рішення, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» пояснив відсутністю в нього оригіналу такого рішення.

Отже, звертаючись 12 травня 2015 року до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном поверненням до 23 січня 2012 року, позивачем не пропущено позовну давність тривалістю у пять років.

Однак, позовні вимоги щодо розміру процентів за користування кредитом є завищеними, частково нараховані поза строком дії кредитного договору, а вимоги про стягнення пені подані поза спливом позовної давності та їх розрахунок, в порушення вимог закону ст.524 ЦК України зроблений у доларах США.

Враховуючи наведене, з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню » 7 537, 21 доларів США ( сім тисяч пятсот тридцять сім) заборгованості по тілу кредиту та 624 долари США (шістсот двадцять чотири) процентів за період з 12 травня 2010 року по 23 січня 2012 року за кредитним договором №27-К від 24 січня 2007 року. Всього слід стягнути 8161,21 доларів США ( вісім тисяч сто шістдесять один) долар США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 194 889 гривень 89 коп.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10 ) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вравховуючи наведене, рішення суду за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «ПриватБанк», яким визнано припиненним договору поруки №27К від 24.01.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_6 банк «Приват банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство ОСОБА_6 банк «ПриватБанк») та ОСОБА_4 для забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 Михайлівнипо кредитному договору №27К від 24.01.2007 року відповідає вимогам закону, оскільки відповідно ч.4 ст.559 ЦК України протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не пред'явив вимоги до поручителя.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення у цій частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «ПриватБанк» - ОСОБА_7 задовольнити частково. Рішення Тлумацького районного суду від 31 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3 скасувати.

Ухвали в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приват Банк» до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «Приват банк» 7 537, 21 доларів США ( сім тисяч пятсот тридцять сім доларів) заборгованості по тілу кредиту та 624 долари США (шістсот двадцять чотири) процентів за період з 15 травня 2010 року по 23 січня 2012 року за кредитним договором №27-К від 24 січня 2007 року. Всього стягнути 8161,21 доларів США ( вісім тисяч сто шістдесять один доларів 21 центів) , що за курсом Національного банку України еквівалентно 194 889 гривень 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «Приват банк» 4080,90 грн. судового збору.

В решті рішення суду від 31 липня 2015 року додаткове рішення Тлумацького районного суду від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Я.Ю.Ковалюк

ОСОБА_9