10.03.2015 Справа № 363/4835/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Скарлат О.І.

при секретарі Марченко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, 2003 року народження. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем та проживання припинилося, спільного господарства не ведуть.

Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що шлюб необхідно зберегти.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2002 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 141.

Від сімейного проживання позивач і відповідач мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 104.

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного.

Судом були вжитті заходи щодо збереження шлюбу, а саме ухвалою суду від 10 грудня 2014 року надано подружжю строк для примирення на три місяці.

Однак у судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вона не бажає проживати з відповідачем, як подружжя та підтримувати шлюбно-сімейні відносини.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 05 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 141, залишивши прізвище дружини після розірвання шлюбу «ОСОБА_1».

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя О.І.Скарлат