Справа №489/4864/15-ц 07.12.2015 07.12.2015 07.12.2015
Провадження №22-ц/784/2911/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/4864/15-ц Головуючий 1інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/784/2911/15 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Галущенко О.І., Крамаренко Т.В.,

при секретарі Богуславській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з 26.09.2003 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В даний час його матеріальний стан суттєво змінився. Так, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2015 року з нього стягнуто аліменти на утримання його непрацездатної матері - ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно і безстроково. Крім того, позивач зазначив, що під час перебування у шлюбі із відповідачкою ним з метою забезпечення родини житлом було придбано у кредит квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за 38400 доларів США. Розмір щомісячного платежу іпотечному кредиту складає 378,47 доларів США, що на даний час дорівнює близько 8000 грн., заборгованість за яким позивач досі сплачує одноособово. Також у 2012 році ним, враховуючи сімейну необхідність та необхідність допомагати матері, було придбано у кредит автомобіль за 81558 грн., щомісячний платіж за яким складає 2132,74 грн. і який він сплачує самостійно. Крім того, зазначив, що він утворив іншу сімю, але через наявність вищевикладених обставин, зі свого заробітку йому взагалі не залишається коштів для особистого утримання та утримання нової сімї. Тому позивач просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 частини до 1/8 частини від заробітку (доходу) платника аліментів. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 2/489/3135/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які виразилися в неправильній оцінці наданих суду доказів.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги.

Відповідачка та її представник апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2014 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2015 р. з позивача стягнуті аліменти на утримання його матері ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно і безстроково.16.12.2005 р. між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № NKH3GF04440183, відповідно до якого позивач отримав кредит на придбання квартири в розмірі 38400 дол. США, строк дії договору до 15.12.2025р. 13.06.2012 р. між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № 910.15620, відповідно до якого позивач отримав споживчий кредит в розмірі 84005,74 грн. на придбання транспортного засобу, строк дії договору до 13.06.2017р.

Також суд виходив з того, що згідно тексту рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2015 р., суд, присуджуючи аліменти на утримання матері позивача, врахував доходи ОСОБА_5 та те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_4, на утримання якої сплачуються аліменти. Крім того, із пояснень представника позивача встановлено, що стягнення за вказаним рішенням в примусовому порядку на даний час не здійснюється. Наведені обставини підтверджуються довідкою з місця роботи позивача від 07.10.2015 № 21, відповідно до якої, як пояснила представник відповідача, утримуються кошти лише за виконавчим листом про стягнення аліментів на дитину. Тому суд дійшов висновку про те, що стягнення аліментів на утримання матері позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину, так як її утримання було враховано судом при визначені розміру аліментів на утримання матері позивача.

Також, судом з пояснень сторін було встановлено, що придбані за кредитні кошти квартира та автомобіль з вересня 2013 року знаходяться в користуванні позивача. Відповідач з дитиною зареєстрована та проживає за іншою адресою. Спір між сторонами про поділ спільного майна та боргових зобовязань в судах відсутній, а аліменти на утримання дитини присуджені після отримання позивачем кредитних коштів. Посилання ж позивача на неможливість утримання нової сімї не підтверджені належними доказами.

Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, апеляційний суд вважає, що висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував зміну матеріального стану позивача у звязку з винесенням рішення про стягнення аліментів на утримання його матері і тим самим проігнорував положення ч.1 ст.192 СК України, не відповідають матеріалам справи, так як суд дав цим обставинам належну правову оцінку в сукупності з іншими доказами по справі. До примусового виконання виконавчий лист про стягнення аліментів з апелянта на користь матері не звертався, а його ствердження про те, що він виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання матері добровільно не підтверджені належними доказами по справі. Добровільне ж надання допомоги своїй матері випливає з обовязку дітей по утриманню своїх непрацездатних батьків, які потребують допомоги, виходячи з положень ст. 202 СК України. При цьому апеляційний суд враховує також те, що, як убачається з тексту рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2015 р., мати позивача отримує пенсію, розмір якої становить 1380грн.21 коп., і яка є більшою розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Не відповідають дійсності також доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував розмір платежів за кредитними договорами, які сплачує позивач, так як суд дав і цим обставинам належну правову оцінку, врахувавши, що і квартирою, і автомобілем фактично користується позивач. При цьому апеляційний суд враховує також те, що на даний час позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення коштів, які були ним сплачені на виконання кредитних договорів у розмірі 70388,88грн.

Наявність чи відсутність спору щодо розподілу майна подружжя, не має правового значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Належних та допустимих доказів того, що після всіх відрахувань у позивача майже не залишається коштів на своє утримання та на утримання нової сімї, суду надано не було.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що судом було проігноровано положення ст. 57 ЦПК України, так як судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення, фактично є субєктивним тлумаченням апелянтом як матеріалів справи, так і норм права, які регулюють дані правовідносини і направлені на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку в межах наданої йому компетенції.

Керуючись ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді