Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Болградського районного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк», ОСОБА_4, треті особи: Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Органу опіки та піклування, приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5, про встановлення факту і права проживання в житловому будинку, визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив встановити факт його проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ним право проживання у вказаному будинку з лютого 1996 року по теперішній час, а також визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 19 грудня 2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що від народження 16 лютого 1996 року та по теперішній час він постійно проживав у вказаному житловому будинку, але зареєстрованим він був за іншою адресою - за місцем реєстрації його матері. Встановлення даного факту позивачу необхідно для підтвердження його права проживання в цьому будинку та подальшого визнання договору іпотеки недійсним, який 19 грудня 2007 року був укладений між його батьком та публічним акціонерним товариством «Ощадбанк України». За умовами цього договору було передано в іпотеку вказаний будинок, без отримання висновку органу опіки та піклування, оскільки в цьому будинку він постійно проживав та був неповнолітньою особою.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено, яким чином вимоги про визнання права користування спірним житловим приміщенням впливає на його права, за захистом якого він звернувся, так як право на користування спірним житловим приміщенням повнолітнього члена сім'ї іпотекодавця, а позивач на даний час є вже повнолітньою особою, не впливає на укладення договору іпотеки. В даному випадку встановлення факту проживання та права проживання в спірному житловому будинку не впливає на визнання договору іпотеки недійсним, а тому вимога позивача про встановлення таких фактів не підлягає задоволенню. Вимога про визнання недійсним іпотечного договору також не підлягає задоволенню, оскільки позивач не є стороною такого договору і ним не доведено факту порушення його прав, внаслідок укладення оспорюваного договору.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Представникові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк», ОСОБА_4, треті особи: Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Органу опіки та піклування, приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5, про встановлення факту і права проживання в житловому будинку, визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук