Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/610/15-ц
Провадження № 2/499/295/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"01" грудня 2015 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., учасника цивільного процесу секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона не може вирішити дане питання в досудовому порядку.

Позивач зазначає, що 12 березня 2013 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №298. Від спільного проживання вони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на її утриманні. За таких обставин, змінивши позовні вимоги, остаточно позивач просила суд розірвати шлюб який було укладено між ними, відновити дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 700 (сімсот) гривеньщомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до 26 вересня 2031 року, а також матеріальну допомогу в сумі 500 (пятсот) гривень щомісячно на її утримання, до досягнення ОСОБА_4 трьох років, тобто до 26 вересня 2016 року.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Відповідач пояснив, що заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини та матеріальної допомоги на утримання позивача посилаючись на тимчасову відсутність доходу у звязку зі звільненням та навчанням. Може сплачувати загальну суму утримання у розмірі 500 гривень, проти розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища не заперечує.

12 березня 2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №298, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8)

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с10).

Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матірю.

Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сімя розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у звязку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач заперечувала проти надання строку для примирення, оскільки збереження шлюбу для неї є неможливим.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки виховує дитину, яка не досягла трирічного віку.

Дитина перебуває на повному утриманні у матері.

Відповідач тимчасово не працює, працездатний, здоровий, на утриманні інших осіб не має, має можливість платно навчатися.

Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України).

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу(ч.2, 4 ст.84 СК України).

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 СК України).

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі(ч.1 ст. 184 СК України).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ст.191 СК України).

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд виходить з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища суд виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум розяснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Визнання позову повинно бути безумовним.

В абзаці 6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум розяснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе, так як позивач проти цього заперечує, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, тому є всі підстави для розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища позивачу.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання та відмовляючи в іншій частині суд виходить з такого.

Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дитини суд констатує, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина перебуває на повному утримані позивача. Тимчасова непрацездатність відповідача не звільняє його від обовязку утримувати дитину за наявності фактичних даних його працездатності, відсутності інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні, захворювань, які б позбавляли його можливості працевлаштування.

Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, відсутність у нього постійної роботи, перебування дитини на повному утриманні позивача, та вважає справедливим стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 700 гривень, що не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, яка може бути отримана відповідачем у разі його працевлаштування.

Позивач не працює та має право на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Визначаючи розмір допомоги на утримання позивача суд враховує матеріальне становище відповідача, відсутність у нього постійної роботи, стан здоровя, та вважає за можливе стягнути з відповідача допомогу у розмірі 300 гривень, а у частині позовних вимог щодо стягнення допомоги у розмірі 200 гривень позивачу слід відмовити.

Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами суд зазначає, що за ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.2 ст.60 ЦПК України).

З ч.1, 3 ст.88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка має в собі вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, справляється судовий збір в дохід держави в розмірі 487 грн. 20 коп., тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору з відповідача.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, та на її утримання задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який було зареєстровано 12 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції , актовий запис №298.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «Кривда».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, тобто з 25 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26 вересня 2031 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, тобто 25 травня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 26 вересня 2016 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на її утримання у розмірі 200 (двісті) гривень відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. на рахунок: 0200; отримувач УК в Іванівському районі Одеської області; банк - ГУДКСУ в Одеській області; МФО-82801 1; код за ЄДРПОУ - 37801601.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_5