Справа№592/8748/13-ц
Провадження №2/592/8/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Управління Державної автомобільної інспекції при УМВС України в Сумській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування автомобіля та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 про визнання недійсною довіреності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовами (а.с.82-85, 160-161 т.1) і свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Їх сім`я розпалася, в вересні 2010 року шлюб між ними був розірваний. В 2006 року за спільні сумісні кошти ними був придбаний автомобіль ВАЗ 21104, 2005 року випуску, який був зареєстрований на її ім`я, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію автомобіля на її ім`я № НОМЕР_10. 16.04.2009 року вона надала відповідачу довіреність на управління та розпорядження зазначеним вище автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_7 Строк дії даної довіреності сплив 16.04.2012 року. Після припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу, автомобіль перебував в користуванні у відповідача на підставі довіреності. Після закінчення строку дії довіреності, тобто після 16 квітня 2012 року відповідач не мав права користуватися автомобілем або укладати будь-які угоди відносно автомобіля. У вересні 2013 року вона звернулася до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя і включила вказаний вище автомобіль в список сумісно придбаного майна. В процесі розгляду справи їй стало відомо, що відповідач, не маючи ніяких законних повноважень від неї, як власника автомобіля, оскільки строк дії довіреності закінчився 16 квітня 2012 року, потайки від неї, 23 жовтня 2012 року зняв з обліку автомобіль ВАЗ 21104, держномер НОМЕР_9 для реалізації, здав державні номери та отримав транзитні номери та зазначений вище автомобіль був проданий відповідачу ОСОБА_3, тобто самостійно, без її згоди ОСОБА_2 розпорядився автомобілем, який є їх спільним сумісним майном.Продаж автомобіля ОСОБА_3 був здійснений ОСОБА_8 на підставі довіреності від 17.10.2012 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу. ОСОБА_4 отримав цю довіреність від ОСОБА_2 Довіреність від 17.10.2012 року є недійсною, оскільки вона нікого не уповноважувала на управління та розпорядження автомобілем, довіреність нікому не видавала. Копія паспорту, яка була надана нотаріусом Острозького районного нотаріального округу, містить неправдиві дані, як паспорт, так і довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру є сфальсифікованими, в них зазначена інша особа. Копія паспорту не містить фотографії особи при досягненні нею 25-річного віку. Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру містить дані на іншу особу, видана в Хмельницькій області, вона ж отримувала довідку в ДПІ в м.Сумах. Згідно з ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Довіреність від 17.10.2012 року, посвідчена приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу на підставі підроблених документів, тому є недійсною. Автомобіль був проданий на підставі довідки-рахунку ТОВ Сумського обласного діагностичного центру безпеки дорожнього руху № 795221 серії ДПІ від 5.11.2012 року за 28тис.грн. Відповідач ОСОБА_3 на підставі своєї заяви № 93392 від 07.11.2012 року зареєстрував зазначений вище автомобіль на своє ім`я і замінив транзитні ДНЗ. Згідно довідки Управління ДАЇ відповідачу ОСОБА_3 були видані на зареєстрований на нього автомобіль ВАЗ 21104 номерні знаки НОМЕР_8. Такі дії відповідача ОСОБА_2 є незаконними, оскільки він переоформив автомобіль без її відома та згоди, крім того, строк дії наданої нею довіреності закінчився ще 16.04.2012 року, а тому повноважень на відчуження автомобіля в жовтні 2012 року після закінчення строку дії довіреності, у відповідача ОСОБА_2 не було. Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України, правочин, щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. В зв`язку з викладеним, вона вважає, що продаж автомобіля, який є спільною сумісною власністю, з державною реєстрацією на її ім`я, без її відома та згоди, без наданих законним шляхом повноважень, є незаконною, а тому такий правочин необхідно визнати недійсним. На підставі ст.216 ЦК України при недійсності правочину кожна із сторін повинна повернути другій стороні все, що вона отримала на виконання цієї угоди, тобто автомобіль необхідно повернути їй, як юридичному її власнику. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною довіреність від 17.10.2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_5, якою уповноважено ОСОБА_4 на управління та розпорядження автомобілем ВАЗ-21104, визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21104, 2005 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, ДНЗ НОМЕР_8 на користь ОСОБА_9 та витребувати у відповідача ОСОБА_3 та повернути їй зазначений вище автомобіль.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що йому нічого не відомо про посвідчення довіреності від імені ОСОБА_1 17.10.2012 року, цю довіреність він ОСОБА_4 не передавав. Дійсно він домовлявся з ОСОБА_4 про продаж останньому автомобіля і про це знала позивач. Він отримав від ОСОБА_4 кошти в сумі 4950 дол.США і передав ОСОБА_1

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечував проти позову та пояснив, що по об'яві в газеті він звернувся до ОСОБА_2 щодо купівлі автомобіля, передав ОСОБА_2 кошти за автомобіль в сумі 4950дол.США, а ОСОБА_2 передав йому довіреність. ОСОБА_1 було відомо про продаж автомобіля, оскільки він особисто приїздив і розмовляв з ОСОБА_1 щодо придбання автомобіля.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали, пояснивши, що ОСОБА_3 на законних підставах придбав спірний автомобіль. Спірний автомобіль був придбаний під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_10 і в силу ст.60, 61 СК України вважається спільною сумісною власністю, проте після розірвання шлюбу правовідносини перейшли у площину, яка врегульована нормами ЦК України. Продавши спільний автомобіль після розірвання шлюбу, в силу закону відповідач ОСОБА_2, як його співвласник в режимі спільної сумісної власності мав повноваження на продаж автомобілю і немає підстав визнавати договір купівлі-продажу автомобілю між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, бо ОСОБА_2 є таким самим власником всього автомобіля, як і ОСОБА_1, міг ним розпоряджатися і ст.369 ЦК України презюмується, що він розпорядився автомобілем за її згодою. Таким чином, позивачка при поділі спільного майна, серед якого знаходиться відчужений автомобіль, має право на компенсацію половини його вартості на час продажу або на час розгляду справи. Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Обставинами, які ОСОБА_3 вважає доказами його добросовісності є: відплатність договору купівлі-продажу автомобіля; не перебування сторін автомобіля в родинних, або інших стосунках, які б давали підставу сумніватися в обізнаності ОСОБА_3 щодо прав позивачки, як колишньої дружини відповідача ОСОБА_2 на вказаний автомобіль. Як вказує позивачка, автомобіль був об'єктом спільної сумісної власності (тобто обидва були власниками всього майна без визначення часток), позивачка не володіла автомобілем, а склала довіреність на чоловіка на керування автомобілем з правом розпорядження ним, згодом, після закінчення дії довіреності, вона за своєю волею не звернулася з вимогами про повернення автомобіля, хоча вона так і не користувалася автомобілем, після чого відповідач - співвласник продав автомобіль ОСОБА_3 Із зазначеного аналізу підстав позову, не вбачається того, що автомобіль вибув із володіння позивачки або відповідача ОСОБА_2 без їх волі. Таким чином, немає жодної правової підстави витребувати добросовісно куплений ОСОБА_3 автомобіль із його володіння, в той час як необхідно суду вирішити питання про присудження позивачці частини компенсації вартості купленого автомобілю при розгляді позову про поділ майна подружжя. Позивачем заявлений позов про визнання недійсною довіреності після початку розгляду справи щодо інших заявлених вимог, позивач не мала права змінювати підставу та предмет позову, то в частині визнання довіреності недійсною просить суд закрити провадження у справі.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 надав відзив на позов (а.с.117 т.1), в якому зазначив, що ним була посвідчена довіреність від імені ОСОБА_1 на ОСОБА_4 17.10.2012 року, зареєстровано в Єдиному реєстрі довіреностей. Для вчинення правочину ОСОБА_1 надала йому паспорт, податковий номер та технічний паспорт на транспортний засіб. Сумнівів стосовно дійсності наданих документів у нього не виникало. Правочин зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій за №1119 від 17.10.2012 року.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 пояснив, що по об'яві в газеті він знайшов продавця спірного автомобіля ОСОБА_2 Останній сказав йому, що закінчилася довіреність. Він виплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 4950дол.США і ОСОБА_2 повинен був надати йому довіреність чи повернути кошти, про що було зазначено в розписці. В подальшому він продав автомобіль ОСОБА_3 Він спілкувався в кінці вересня 2012 року з ОСОБА_1 і казав останній, що купив автомобіль і йому потрібна довіреність. ОСОБА_1 в його присутності телефонувала ОСОБА_2 та просила в останнього частину коштів, ОСОБА_2 сказав, що дасть їй 500дол.США, але ОСОБА_1 відповіда, що такої суми недостатньо. Довіреність від 17.10.2012 року йому привіз і передав ОСОБА_2, ніяких сумнівів щодо справжності довіреності у нього не виникало.

Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, показання як свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Вимоги за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності від 17.10.2012 року були об'єднані в одне провадження з вимогами ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування автомобіля, поділ спільного майна подружжя за ухвалою суду від 07.10.2014 року.

За ухвалою суду від 25.02.2015 року вимоги ОСОБА_1 були роз'єднані в самостійні провадження: вимога за за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Управління Державної автомобільної інспекції при УМВС України в Сумській області про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування автомобіля, та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 про визнання недійсною довіреності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 14 серпня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ним був розірваний за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 29.09.2010 року (а.с.5 т.1). Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали окремо, що не заперечували в судовому засіданні.

Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в 2009 році придбали автомобіль НОМЕР_2, 2005 року випуску, який був зареєстрований за ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.62 т.1). 16.04.2009 року ОСОБА_1 видала довіреність ОСОБА_2 на право управління та розпорядження автомобілем ВАЗ 21104, р.н.НОМЕР_9, строк дії довіреності три роки - до 16.04.2012 року (а.с.51 т.1).

Цей автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

23.10.2012 року вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації по довіреності ОСОБА_4, що підтверджується обліковою карткою приватного АМТ (а.с.79 т.1).

17.10.2012 року приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 була посвідчена довіреність від імені ОСОБА_1 (НОМЕР_3, виданий Ковпаківським РВ УМВС України в Сумській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_4, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1), якою було уповноважено ОСОБА_4 управляти та розпоряджатись належним їй автомобілем ВАЗ 21104, рік випуску 2005, номер кузову НОМЕР_7, р.н.НОМЕР_5 (а.с.118 т.1).

При дослідженні цієї довіреності було встановлено, що довіреність від 17.10.2012 року містить неправдиві відомості. Позивач ОСОБА_1 має паспорт серії НОМЕР_11, виданий 13 жовтня 2003 року Ковпаківським ВМ СМВ УМВС України в Сумській області, в якому зазначено про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_2, зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.6-7,164-165 т.1). Відомості про місце та дату народження ОСОБА_1 в паспорті, на підставі якого посвідчувалася довіреність від 17.10.2012 року приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області, не відповідають дійсним даним. В паспорті, яким керувався приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу, відсутня фотокарта особи, коли їй виповнюється 25 років. Згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України в редакції від 02.09.1993 року, такий паспорт є недійсним. Реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача ОСОБА_1 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_6, виданий ДПІ в м.Сумах (а.с.8 т.1), а не номер НОМЕР_4, як зазначено в довіреності від 17.10.2012 року.

Сумським міським відділом УМВС України в Сумській області за заявою ОСОБА_1 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України щодо підроблення довіреності від 17.10.2012 року на право розпорядження транспортним засобом ВАЗ 21104 р.н.НОМЕР_5 (а.с.166 т.1).

Згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби України в Сумькій області, яка була надана слідчому СМВ УМВС України в Сумській області на її запит, паспорт серії НОМЕР_12 (паспорт з такими даними був наданий приватному нотаріусу ОСОБА_5 17.10.2012 року) на території Сумської області не видавався (а.с.10 т.2).

Відповідно до ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно з ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Позивач ОСОБА_1 не видавала довіреність 17.10.2012 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_5, тобто не уповноважувала ОСОБА_4 управляти та розпоряджатися автомобілем ВАЗ 21104, рік випуску 2005, номер кузову НОМЕР_7, р.н.НОМЕР_5.

Відповідач ОСОБА_2 отримав від відповідача ОСОБА_4 кошти в сумі 4950 дол.США і зобов'язався надати ОСОБА_4 довіреність від імені ОСОБА_1, що підтверджується розпискою (а.с.146 т.1).

Ця довіреність була передана ОСОБА_4 відповідачем ОСОБА_2, що підтвердив при допиті як свідок ОСОБА_4, довіреність містить неправдиві відомості щодо особи довірителя.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати недійсною довіреність від 17 жовтня 2012 року серія ВТА №513206, посвідчену нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 (зареєстровано в реєстрі за №1119) від імені ОСОБА_1, якою уповноважено ОСОБА_4 управляти та розпоряджатись автомобілем ВАЗ-21104, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, номер кузову НОМЕР_7.

Згідно з п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, інших транспортних засобів, затвердженим постановою КМУ в редакції постанови від 23.12.2009 року, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Таким документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, зокрема, є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів.

На підставі довіреності від 17.10.2012 року ОСОБА_4, вважаючи, що діє від імені позивача ОСОБА_1, продав автомобіль ВАЗ-21104, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 відповідачу ОСОБА_3 Продаж здійснений на підставі довідки-рахунку ТОВ «Сумський обласний діагностичний центр безпеки дорожнього руху» серія ДПІ №705221 від 05 листопада 2012 року. В довідці -рахунку зазначена вартість автомобіля - 28000грн. Автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 і видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.228 т.1 ).

Викладені обставини підтверджуються документами, наданими з Управління ДАІ УМВС України в Сумській області (а.с.57-61, 74-79 т.1).

Враховуючи обставини продажу автомобіля ОСОБА_4 ОСОБА_3 на підставі недійсної довіреності, суд приходить до висновку, що продаж автомобіля, який є спільним майном подружжя, вчинений без згоди позивача ОСОБА_1

Згідно з ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Отже, при видачі довіреності позивачем ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_4 мав би право вчиняти правочин від імені ОСОБА_1, яку він представляв би, і цей правочин за своїм змістом згідно з ч.1 ст.237 ЦК України є представництвом.

Доводи відповідача ОСОБА_3 та його представника про наявність повноважень співвласника ОСОБА_2 на підставі ст.369 ЦК України на продаж автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки не зважаючи на отримання коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_4 в сумі 4950 дол.США за автомобіль, угода купівлі-продажу між ними не укладалася, а довіреність від 17.10.2012 року підтверджувала, що ОСОБА_4 діяв при продажу автомобіля ОСОБА_3 в інтересах начеб-то ОСОБА_1, а не як власник автомобіля.

Відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_3 норм ст.388 ЦК України як до добросовісного набувача , оскільки ОСОБА_3 сплачував кошти за автомобіль ОСОБА_4, який вважав, що діяв при продажу автомобіля на підставі довіреності від імені позивача ОСОБА_1, як сторони договору купівлі-продажу, тому норми щодо добросовісного набувача в даному випадку не застосовуються.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не надавала повноважень ОСОБА_4 розпоряджатися спірним автомобілем, відповідно правочин, вчинений ОСОБА_4 щодо продажу автомобіля ОСОБА_3 не відповідає волі позивача ОСОБА_1 Довіреність від 17.10.2012 року визнана судом недійсною.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати недійсним правочин купівлі-продажу автомобіля на підставі довідки-рахунку ТОВ «Сумський обласний діагностичний центр безпеки дорожнього руху» серія ДПІ №705221 від 05 листопада 2012 року, на підставі якого автомобіль ВАЗ-21104, 2005 року випуску, номер кузову НОМЕР_7, зареєстрований за ОСОБА_3.

Згідно з ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків , крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним витребувати автомобіль ВАЗ-21104, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8, номер кузову НОМЕР_7 у ОСОБА_3 і повернути автомобіль ОСОБА_1. Цей автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

При витребуванні майна і повернення спірного автомобіля ОСОБА_1 суд вважає необхідним зазначити, що вимоги осіб про повернення коштів за недійсним правочином необхідно розглядати в окремому позовному провадженні, в якому підлягають з'ясуванню обставини щодо сум коштів, які були отримані сторонами.

Оскільки судом задоволені вимоги про визнання недійсною довіреності суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243грн.60коп. судового збору. З ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави 243грн.60коп. судового збору, оскільки визнаний недійсним правочин щодо купівлі-продажу автомобіля.

Керуючись ст.ст.203, 215, 216, 237, 244, 369 ЦК України, Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, інших транспортних засобів, затвердженим постановою КМУ в редакції постанови від 23.12.2009 року, ст.ст. 10,11, 60, 88, 208, 213-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсною довіреність від 17 жовтня 2012 року серія ВТА №513206, посвідчену нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 (зареєстровано в реєстрі за №1119) від імені ОСОБА_1, якою уповноважено ОСОБА_4 управляти та розпоряджатись автомобілем ВАЗ-21104, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, номер кузову НОМЕР_7.

Визнати недійсним правочин купівлі-продажу автомобіля на підставі довідки-рахунку ТОВ «Сумський обласний діагностичний центр безпеки дорожнього руху» серія ДПІ №705221 від 05 листопада 2012 року, на підставі якого автомобіль ВАЗ-21104, 2005 року випуску, номер кузову НОМЕР_7, зареєстрований за ОСОБА_3.

Витребувати автомобіль ВАЗ-21104, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8, номер кузову НОМЕР_7 у ОСОБА_3 і повернути автомобіль ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243грн.60коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 243грн.60коп. судового збору.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко