Справа № 456/37/15-ц
Провадження № 2-о/456/16/2015
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді Пака В.М.

при секретарі Лещишин З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за заявою ОСОБА_1, зацікавленої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, суд

Встановив:

06.01.2015 р. в суд поступила заява ОСОБА_1, яка просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_4 протягом 20 років до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 р. з тих підстав, що проживала спільно з померлим до дня смерті похоронила, однак на даний час не може прийняти спадщину після його смерті.

В обґрунтування заяви покликається на викладені в заяві обставини, що зацікавлені особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми його фактичного чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Долішне Стрийського району.

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина в яку входить половина житлового будинку АДРЕСА_1 Стрийського району. Власником другої половини цього будинку є вона на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту після смерті матері його чоловіка ОСОБА_5.

Діти її фактичного чоловіка свого батька не знали, ніколи з ним не спілкувалися так як в 1987 році ще до народження другого сина ОСОБА_4 залишив сім'ю і став жити окремо, але згідно Цивільного кодексу вони є спадкоємцями першої черги.

Після смерті їх батька пройшло більше року, але жодних заяв до нотаріальної контори про те, що вони претендують на спадщину зацікавлені особи не подавали і в суд з заявами про продовження терміну звернення з такою заявою не зверталися. Тому вона претендує на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року як спадкоємець четвертої черги.

Але як спадкоємиця четвертої черги вона повинна довести факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'ять років. Даний факт спільного проживання з відповідачем однією сім'єю підтверджується показами свідків, довідками сільської ради, реєстрацією в одному будинку.

Вона з відповідачем офіційно шлюб не зареєструвала, хоча жили з ним однією сім'єю та вели спільне господарство більше 20 років. Вона доглядала як чоловіка так і його матір. Його мама рахуючи її членом сім'ї, ще при житті склала заповіт на її ім.'я, заповівши належну їй ? частину будинку АДРЕСА_1 їй. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_5 померла. 24 грудня 2006 року після смерті матері вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цю половину будинку. Друга половина на підставі свідоцтва про право власності від 14 грудня 2006 року належала померлому ОСОБА_4.

Вона займалася похоронами, які здійснила за свій рахунок, що підтверджується довідкою сільської ради. Діти хоч і через сільську раду були повідомлені про смерть батька на похорон не приїхали.

Зацікавлені особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допитані в порядку ст. 132 ЦПК України Любомським районним судом Волинської області 25 лютого 2015 року, з протоколу якого вбачається, що позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання заявниці з їхнім батьком визнають, однак будуть претендувати на частку у спадковому майні померлого батька не дивлячись на те, що не подали своєчасно заяви до нотаріальної контори, бо не знали, що батько помер. А. с. 19-28.

Дослідженими доказами по справі доведено, що заявлені вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст. 256 ч.1 п.5 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Копією будинкової книги встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 20 лютого 2009 року зареєстрована в АДРЕСА_1 а.с. 10-12.

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1 належить половина, ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 Стрийського району Львівської області. на підставі рішення суду від 18 квітня 2006 року, чим підтверджено правдивість показань заявниці ОСОБА_1 а. с. 7.

Довідкою Долішненської сільської ради від 24 січня 2014 року доведено, що ОСОБА_1 з 1993 року по 20 листопада 2009 р. проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 Стрийського району, а з 20 листопада 2009 року зареєстрована і проживає по даний час по вищевказаному адресі,що свідчить про те, що заявниця проживала з ОСОБА_4 без шлюбу близько 20 років. А.с.8-9.

Факт проживання заявниці з фактичним чоловіком без шлюбу близько 20-ти років доведено в суді і показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Довідкою Долішненської сільської ради від 24 січня 2014 року доведено, що ОСОБА_1 похорони померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_4 здійснила за власні кошти. а.с. 9.

Із наведеного вбачається, що заявниця ОСОБА_1 спільно проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 протягом 20 років до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року, проживає у вказаному житлі і до тепер.

Отже, належність факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу доведені в судовому засіданні і наявністю у заявниці права власності на половину житлового будинку АДРЕСА_1 Стрийського району, на яку вона набула в порядку спадкування за заповітом на підставі заповіту матері фактичного чоловіка заявниці в 2006 році.

Суд приймає до уваги також твердженням ОСОБА_1, що будинок дерев'яний, побудований понад 50-ть років тому поступово приходить в неприродність, потребує догляду та ремонту, який вона провела разом з чоловіком ОСОБА_4, вклали значні особисті кошти, тепер потребує повторного ремонту, їй належить половина нерухомого майна, а тому не знає чи продовжувати вкладати кошти в нього, оскільки перша жінка померлого чоловіка виїхала в 1987 році на постійне проживання до Волинської області із-за пиятик померлого спадкодавця.

Оскільки двоє дітей померлого, зацікавлені особи по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на половину спірного будинковолодіння в порядку передбаченому ст. 1261 ЦК України як спадкоємці першої черги за законом. Однак на час слухання справи минули понад один рік та п'ять місяців часу з моменту відкриття спадщини, а всупереч вимогам ст.. 1270 ЦК України передбачено шестимісячний строк для прийняття спадщини, однак при дачі пояснень Любомльському суду на окрему вимогу суду ствердили, що не знали про смерть батька, а тому до серпня 2015 року вправі подати заяву та отримати в нотаріальній конторі відповідь на поставлені питання .

Заявниця має право на спадкове майно в порядку ст. 1264 ЦК України за законом в порядку четвертої черги. При цьому суд враховує, що заявниця має право власності на половину спадкового майна з 2006 року. Задовольняє заявлені вимоги, однак реалізувати своє право має після визначення спадкоємців інших черг в тому числі двох синів померлого, які ствердили, що про смерть вони нічого не знали, хоча ОСОБА_1 ствердила суду, що вона напередодні похорону телефонувала в сільську раду за місцем проживання дітей померлого та повідомила про час похорону батька і секретар ради зобов'язалася їх про це повідомити, чим спростовано їхнє твердження, що вони нічого про це не знали. Крім того, починаючи з 1987 року зовсім не цікавилися життям та здоров'ям батька.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України і на підставі ст. 256 ч.1 п.5 ЦПК України, суд

Вирішив

Заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 з 1993 року, протягом 20-ти років до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року в будинковолодінні АДРЕСА_1 Стрийського району Львівської області.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його оголошення.

Головуючий-суддя В. М. Пак