Справа № 209/6227/14-ц
Провадження № 2/209/286/15
27 січня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ТОВ "Абонент ХХІ", Дніпровський РВ у м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Відповідач в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, що стане підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та внесення змін в особовий рахунок на квартиру. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони зареєстровані та проживають в квартирі по АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної власності. Крім них, в цій квартирі значиться зареєстрованим колишній чоловік їхньої доньки ОСОБА_5 - відповідач ОСОБА_3. Особовий рахунок на квартиру відкритий на його, позивача ім'я ОСОБА_1 Відповідач, на їх прохання, був зареєстрований у спірній квартирі 08 листопада 2012 року для оформлення закордонного паспорту для виїзду у Росію, так як він є уродженцем м. Санкт-Петербург, і пообіцяв, що одразу зніметься із реєстрації після отримання закордонного паспорту . В спірній квартирі відповідач взагалі не проживав, до лютого 2013 року інколи заходив у гості, в квартирі були відсутні його особисті речі та документи, а з лютого 2013 року вони втратили із відповідачем будь-який зв'язок, але з реєстраційного обліку по належній їм квартирі відповідач не знявся. Таким чином, відповідач, який ніколи не проживав у спірній квартирі, не проявляв до неї інтересу, як до приміщення, що потрібно йому для проживання, не сплачував квартирну плату та комунальні послуги, і не є членом їх родини, до теперішнього часу залишається зареєстрованим у квартирі, що перешкоджає їм, позивачам, в повній мірі користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, і доставляє низку незручностей, оскільки вони вимушені сплачувати комунальні послуги за квартиру, з урахуванням реєстрації відповідача, не мають можливості оформити житлову субсидію. Вважають, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у належній їм квартирі, внаслідок відсутності його в квартирі без поважних причин понад один рік.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до судового розгляду справи надали заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги по суті та за обставинами справи підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити, і у випадку неявки відповідача в судове засідання, згодні на розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів та ухвалення заочного рішення. Позивачам роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача.
Треті особи - представники ТОВ "Абонент ХХІ" та Дніпровського РВ в місті Дніпродзержинську ГУ Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи від всіх третіх осіб надійшли заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачів та третіх осіб відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: судовими повістками, які направлялися відповідачу поштовими відправленнями за його зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивачі не заперечують проти розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд, з їх згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом досліджені письмові докази по справі: копія паспорту ОСОБА_2, копія паспорту ОСОБА_1, свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, повідомлення Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська від 03 листопада 2013 року, довідка ТОВ "Крона", свідоцтво про одруження між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, копія особового рахунку на квартиру, акт про непроживання ОСОБА_3, свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, свідоцтво про народження ОСОБА_5, свідоцтво про право власності на житло - квартиру по АДРЕСА_1, технічний паспорт на квартиру.
Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 січня 1969 року (а.с. 12), і мають від шлюбу повнолітню доньку ОСОБА_5 (а.с. 15, 16), є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 08 жовтня 1998 року Фондом комунальної власності міста Дніпродзержинська (а.с. 17), та технічним паспортом на квартиру (а.с 18-19).
Відповідач у справі ОСОБА_3 є колишнім чоловіком доньки позивачів, і шлюб між відповідачем та ОСОБА_5 було розірвано 17 вересня 2008 року (а.с. 9).
Згідно копії особового рахунку на квартиру (а.с. 13), в квартирі по АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими позивач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1, на ім'я якого відкритий особовий рахунок на квартиру, а також значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований у квартирі з 08 листопада 2012 року, зі згоди позивачів.
Також судом встановлено, що з лютого 2013 року відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується актом ТОВ "Крона" від 17 жовтня 2014 року, що був складений внаслідок опиту сусідів позивачів (а.с. 14). І з будь-якими заявами про перешкоди в проживанні в зазначеній квартирі відповідач ОСОБА_3 до ТОВ "Крона" та до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська не звертався, що підтверджується повідомленнями цих установ (а.с. 10,11).
Таким чином, суд встановив, що відповідач, який є колишнім членом сім'ї позивачів, більше, ніж один рік, а саме з лютого 2013 року, не проживає в належній позивачам квартирі АДРЕСА_1, і перешкоди в користуванні квартирою позивачі відповідачу не чинили, і будь-які угоди між відповідачем та власниками житла не укладалися.
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.
Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власникам житла втрачає право на користування житлом у випадку відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла чи законом .
На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 дійсно втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, оскільки він понад один рік без поважних причин не проживає в житловому приміщенні.
Керуючись ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 29 ЦК України, ст. 405 ч.2 ЦК України, ст. 8, 10, 57, 59, 60, ст. 158, 208, 209, 212-215, 217, 218, 224- 226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ТОВ "Абонент ХХІ", Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключення відомостей про нього із особового рахунку на квартиру..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Б. Ковальова