Справа № 148/1858/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Грох Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №VIU0SE00000963 від 05.08.2005 року відповідач отримав кредит в сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованості за договором № VIU0SE00000963 від 05.08.2005 року не погашає.

У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 25.06.2014 року має заборгованість - 59812,88 грн., яка складається з наступного:

- 2363,48 грн. - заборгованість за кредитом;

- 560,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 18975,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 37913,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

В зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 59812,88 грн. та 598,13 грн. понесених по справі судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 і його представник в судове засідання не з'явились. Направили суду заяви в яких просять розглянути справу в їх відсутність. Подали до суду також заяву про застосування строку позовної давності.

Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно договору № VIU0SE00000963 від 05.08.2005 року, укладеного між банком і ОСОБА_1 банк видав останньому кредит в сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в місяць і на суму залишку заборгованості за кредитом і з щомісячною сплатою комісії в період оплати у розмірі 1,00% з кінцевим терміном повернення 03.08.2007 року, щомісячний платіж має бути внесено з " 7" по " 12" число кожного місяця (а.с.6-7).

Банк зобов'язання по кредитному договору виконав.

Відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконував і станом на 03.08.2007 року кредит не погасив.

Таким чином в позивача відповідно до ст.261 ЦК України з 03.08.2007 року виникло право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно наданих суду позивачем доказів договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладався. А тому позовна давність закінчилась 03.08.2010 року.

Позивач за захистом своїх прав звернувся до суду 10 липня 2014 року, тобто після спливу позовної давності.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо ).

Відповідно до ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної даності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідач ОСОБА_1 до постановлення рішення по даній справі подав суду заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до п.31 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України» «Про захист прав споживачів, мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо ), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку ( іншої фінансової установи ).

Таким чином, оскільки спливла позовна давність у межах якої ПАТ КБ «Приватбанк» міг звернутись до суду з вимогою про стягнення споживчого кредиту з ОСОБА_1, і останній звернувся до суду з заявою в якій просить застосувати позовну давність, то є всі підстави для відмови в задоволенні позову за спливом позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256, 257, 259, 261, 267, 1049,1050, 1054 ЦК України, п.31 Постанови № 5 Пленуму ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, »ст.ст. 213-215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" в позові про

стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 заборгованість за кредитним договором № VIU0SE00000963 від 05.08.2005 року у розмірі 59812,88 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот дванадцять гривень) 88 копійок та понесені судові витрати в розмірі 598,13 грн.(п'ятсот дев'яносто вісім) гривень 13 копійок відмовити за спливом позовної давності.

На рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: