АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Вербової І.М., Желепи О.В.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2015р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

у квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у сумі 46 490 доларів США 22 центи та 110308 грн. 13 коп., а також судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 23 вересня 2008р. уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 127, на підставі якого позичальник отримала 61650 доларів США на строк до 20 вересня 2028р. зі сплатою 14,4 % річних. Однак, позичальник порушувала виконання зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 25 лютого 2015р. виникла заборгованість, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 3 142,49 доларів США та процентам у сумі 1 040,78 доларів США, а також пені у розмірі 110 308грн. 13коп. Так як позичальник не виконує умови кредитного договору, банк вимагає дострокового повернення кредитної заборгованості у повній сумі.

Також позивач посилався на те, що 23 вересня 2008 року уклав з ОСОБА_2 договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. 11 березня 2015р. на адресу поручителя банком направлена вимога про погашення кредиту, однак ОСОБА_2 зобов'язання по договору поруки не виконав.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ АБ „Укргазбанк" солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість в сумі 46490 доларів США 22 центи ( що станом на 2 квітня 2015р. за офіційним курсом НБУ становить 1 091 678грн. 70коп.) та 1000грн., та по 1660грн. 85коп. з кожного судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в частині часткової відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачів пені у повному розмірі та виключити з резолютивної

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/10874/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
частини рішення зазначений еквівалент заборгованості в національній валюті.

- 2 -

Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки умовами кредитного договору сторони погодили строк позовної давності за вимогами про стягнення пені у три роки, а зазначення заборгованості у еквіваленті до національної валюти на день звернення до суду суперечить роз'ясненням, наданим Верховним судом України.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги як за місцем свого проживання, так і через орган місцевого самоврядування відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України (с.с.118,121, 122, 130), у судове засідання неодноразово не з'являлися, тому колегія суддів визнала за можливе відповідно до ст. 305 ЦПК України провести судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 23 вересня 2008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 127, на підставі якого позичальник отримала 61650 доларів США на строк до 20 вересня 2028р. зі сплатою 14,4 % річних.

Згідно з пунктом 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язалася здійснювати повернення кредиту щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/240 суми отриманого кредиту, що становить 257 доларів США, а останній платіж сплачується у сумі 227 доларів США не пізніше 22 вересня 2028р.

За пунктом 3.3.4 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної у пункті 1.1 цього договору; у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої пунктом 3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом, та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 3.2.5. кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобов'язання позичальника у разі, зокрема, порушення строків/термінів сплати будь-яких платежів за цим договором, в тому числі сплати процентів, комісій, повного/часткового повернення кредиту та інших платежів, передбачених цим договором.

Згідно з указаним кредитним договором заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом підлягають поверненню у доларах США, а пеня - у національній валюті України (гривні).

У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором 23 вересня 2008 року банк уклав з ОСОБА_2 договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість станом на 25 лютого 2015р., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 3 142,49 доларів США та процентам у сумі 1 040,78 доларів США, а також пені у розмірі 110 308грн. 13коп., тому 11 березня 2015р. банком на адреси позичальника та поручителя були направлені вимоги про погашення заборгованості та про дострокове повернення кредитної заборгованості у повному обсязі, яка отримана поручителем 17 березня 2015р.

Згідно розрахунку позивача станом на 25 лютого 2015р. заборгованість позичальника складається із заборгованості за кредитом у сумі 45003,49 доларів США, заборгованості за процентами у сумі 1486,73 доларів США та пені 41736,70грн. - за несвоєчасне погашення

- 3 -

кредиту і 68571,43грн. - за несвоєчасне погашення процентів за період з 26 лютого 2012р. по 25 лютого 2015р.

Пунктом 5.8. кредитного договору сторони визначили строк позовної давності за вимогами про стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту у три роки.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали свої зобов'язання за укладеними з банком договорами, не погашають заборгованість, тому вона підлягає примусовому стягненню. При цьому, визначаючи розмір заборгованості, суд зазначив її еквівалент до гривні за курсом Національного банку України станом на 2 квітня 2015р.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості та її розміру не оскаржується, тому відповідно до ч.1ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.

Відповідно до доводів апеляційної скарги апеляційний суд перевіряє законність рішення суду в частині визначення заборгованості у еквіваленті до національної валюти України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014р. у справі 6-145цс14.

- 4 -

Позивачем суду були надані копії: Дозволу № 123-3, який виданий Національний банком України Відкритому акціонерному товариству акціонерному банку «Укргазбанк» на право здійснення операцій, визначений пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно з додатком до цього дозволу; додаток до дозволу від 5 липня 2007р., який містить перелік операцій, якій має право здійснювати банк, та банківської ліцензії № 123 від 21 липня 1993р.

За таких обставин, банк мав законні підстави для видачі кредиту у іноземній валюті, а відтак, суд повинен був стягнути заборгованість у іноземній валюті.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів у еквіваленті до гривні, виключивши вказане посилання з резолютивної частини рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідачі пені, суд першої інстанції виходив із відсутності збитків та враховував перелік та розмір стягнення інших сум.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконання зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Пунктом 3.3.4. кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню в розмірі 0,1% від простроченої заборгованості за кожен день прострочення, а пунктом 5.8. сторони збільшили строк позовної давності стосовно пені до трьох років, що підтверджується підписом позичальника на договорі та не суперечить вимогам ст. 259 ЦК України.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що розмір заборгованості становить 46490,22доларів США, що у еквіваленті до національної валюти складає 1 091 678грн. 70коп., тому пеня у сумі 110 308грн. 13коп. не перевищує розмір заборгованості, інших істотних обставин, які б стали підставою для зменшення пені відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, судом не встановлено і у рішенні не наведено, а відтак, колегія суддів вважає, що суд не мав законних підстав для зменшення розміру пені.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права в частині зменшення розміру пені, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні, а стягненню з відповідачів підлягає пеня у сумі 110 308грн. 13коп.

Разом з тим, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

- 5 -

вирішила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2015р. змінити, виключивши із резолютивної частини рішення суду визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», у еквіваленті до гривні, та збільшивши розмір пені, яка підляає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» з 1000грн. до 110 308грн. 13коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: