Справа № 520/3821/15-ц
Провадження № 2/520/2814/15
14 квітня 2015 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси діючи у складі:
головуючого судді - Прохорова П.А.
при секретарі - Кудіновій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Одеський міський центр зайнятості, про припинення дії трудового договору
Позивач звернулася до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, за змістом якого просила суд визнати трудовий договір, що укладено між сторонами 19.02.2014 року припиненим з 30.05.2014 року.
Обґрунтовуючи своїх вимоги позивач вказувала, що між сторонами було укладено зазначений трудовий договір, відповідно до якого позивач виступала роботодавцем, а відповідач найманим працівником. В звязку з проведенням анти терористичної операції на території луганської області позивач була вимушена припинити підприємницьку діяльність та переїхати на інше місце проживання. При цьому покидаючи м. Луганськ сторони у справі дійшли згоди щодо розірвання зазначеного трудового договору за згодою сторін, однак юридично оформити такий факт не встигли. На теперішній час позивач вказує на те, що відновити звязок в відповідачем та оформити припинення трудового договору у позасудовому порядку можливим не вдається, та з такого вважає наявними підставами для судового захисту її прав та інтересів, а тому просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
В судове засідання сторони не зявились, про час та місце вирішення справи повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових повісток та ухвал на їх адреси.
Позивач звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала з викладених у позові підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що відповідач повторно не зявилась у судове засідання не повідомляючи суд про поважні підстави такої неявки.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, жодних заяв, клопотань або заперечень не надала.
З викладених обставин, керуючись приписами ч.4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.
Згідно до п.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.
В ст.24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.
Як встановлено судом, 19 лютого 2014 року між Приватним підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2 було укладено трудовий договір у письмовій формі та зареєстровано його у відповідному центрі зайнятості м. Луганськ.
Однак у зв'язку з нестабільною ситуацією та проведенням на території Луганської та Донецької областей АТО, 30.05.2014 року сторони за взаємною згодою припинили виконувати свої обов'язки за трудовим договором, припинивши свою трудову діяльність та припинивши сплату заробітної плати.
Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема угода сторін.
Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості.
Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.
Пунктом 9 Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копії документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвання з ним трудового договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору.
Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 1168 від 29.10.2009 року Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, така особа зобов'язана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначений строк провести передбачений законодавством розрахунок.
Пунктами 5, 6, 7 вище вказаної постанови передбачено, що зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у випадках, передбачених пунктом 4 цієї постанови, проводиться за умови подання фізичною особою примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених у пункті 5 цієї постанови документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесеній фізичною особою.
В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено, однак позивач не може зняти трудовий договір з реєстрації у Луганському міському центрі зайнятості.
Разом з тим суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право.
Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір.
Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Уразі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.
За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним розірвати трудовий договір, укладений 19 лютого 2014 року між Приватним підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2 з 30.05.2014 року.
Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.36, 221 КЗпП України, п.8, п.9 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, ст.ст.7, 10 - 12, 27, 31, 57, 60, 84, 88, 169, 212-214, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Одеський міський центр зайнятості, про припинення дії трудового договору - задовольнити.
Розірвати трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 19.02.2014 року, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 з працівником ОСОБА_3, яка мешкає в АДРЕСА_1 з підстав припинення трудового договору - за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), з 30.05.2014 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення його повного тексту. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту цього рішення.

Суддя П. А. Прохоров