Справа №487/3831/15-ц 30.11.2015 30.11.2015 30.11.2015
Провадження №22-ц/784/2661/15
Справа №487/3831/15-ц Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження №22 ц/784/2661/15 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Рішення

Іменем України

30 листопада 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Галущенка О.І.,

з секретарем судового засідання Тищенко Л.С.,

за участі: позивача - ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 вересня 2015 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 10 листопада 2015 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона та відповідач є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач є працездатною особою, проживає окремо від дитини, не працює, але отримує нерегулярний дохід, який витрачає на свої власні потреби.

Посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, оскільки її заробітку на утримання дитини не вистачає, позивач просила позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 вересня 2015 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 10 листопада 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви, тобто з 25 травня 2015 року, і до повноліття дитини. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнувши з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_6 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. 00 коп., починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки матеріали справи не містять доказів про розмір щомісячного доходу останнього.

Між тим, з таким висновком місцевого суду не можна погодитися, з огляду на таке.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2,3 ст.11Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Зазначений обовязок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ (ст.159 ЦПК України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст.58 59, ч.3 ст.61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із ст.60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Оскаржене рішення місцевого суду не у повній мірі відповідає виписаному.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.3).

ОСОБА_5 проживає окремо від дитини, є працездатною особою, але офіційно ніде не працює (протилежного не встановлено) (а.с.42). Має незадовільний стан здоровя та потребує лікування.

Згідно довідки Жовтневого районного центру зайнятості від 28 липня 2015 року, відповідач в вищевказаній установі, а також в інших центрах зайнятості на обліку не перебуває (а.с.43).

При цьому, має обовязок по утриманню іншої малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, (а.с.36).

За таких обставин, не викликає заперечень висновок суду про необхідність покладення на відповідача обовязку по сплаті аліментів на утримання його дочки.

Між тим, задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у частці від заробітку батька, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід.

Погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки зі змісту позовної заяви та пояснень сторін у судовому засіданні слідує, що відповідач є працездатною особою, офіційно ніде не працює, а отже має нерегулярний мінливий дохід.

Інших доказів до суду, які б спростовували вищезазначене, не надано та судом не добуто.

За такого, у суду першої інстанції не було підстав для стягнення аліментів у частці від заробітку.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, враховуючи положення ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», щодо встановлення прожиткового мінімуму на 2015 рік для дітей віком від 6 до 18 років 1 455 грн. (з 01 вересня 2015 року), обставини справи та виходячи із принципів розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що достатнім розміром аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на дитину, є 700 грн. 00 коп.

Отже, приймаючи до уваги як рівень прожиткового мінімуму дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище дитини, так і стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, та, зважаючи на батьківський обовязок відповідача по утриманню дитини до її повноліття, враховуючи інтереси останньої, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі.

В звязку з чим, оскаржене рішення, відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України, в частині визначення способу стягнення аліментів підлягає зміні. З відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 700 грн. 00 коп. щомісяця.

Рішення суду в частині негайного допуску до виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць та стягненні судового збору - залишити без змін.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави також слід стягнути 267 грн. 96 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст.303,307,309,312 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 вересня 2015 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 10 листопада 2015 року змінити в частині визначення способу стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп., починаючи з 25 травня 2015 року і до її повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 267 (двісті шістдесят сім) грн. 96 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: