Номер провадження: 22-ц/785/2367/15
Головуючий у першій інстанції: Буран О. М.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Одеського регіонального Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, заборону вчинення виконавчих дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом до Одеського регіонального Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4 та просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4 від 19.03.2013 року, зареєстрований у реєстрі за №1486, щодо звернення стягнення на автомобіль, марки БМВ - 3180, д/н НОМЕР_1 таким, що не підлягає виконанню. Заборонити Першому Малиновському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції вчиняти будь-які дії стосовно спірного майна на підставі виконавчого провадження, відкритого відповідно виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4 від 19.03.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірний виконавчий напис вчинено на стягнення рухомого майна позивача за Договором застави рухомого майна від 09 жовтня 2007 року, яким забезпечено виконання зобов'язань позивача, ОСОБА_3 за Кредитним договором №ОД14/10/2007/840-КУ252 від 09 жовтня 2007 року. На думку позивача, у відповідача не було жодних правових підстав на звернення до органів нотаріату з заявою про вчинення такого виконавчого документа. Позивач зазначила, що виконавчий напис від 19.03.2013 року вчинений з численними порушеннями закону, зокрема головна дирекція ПАТ "КБ "Надра" маючи юридичну адресу у м. Києві з невідомих причин звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4; сума заборгованості у виконавчому написі не відповідає дійсності; строк виконання зобов*зання збільшено на два роки; при вчиненні виконавчого напису позивача не було особисто повідомлено та не враховано наявність або відсутність спору щодо розміру заборгованості. Крім того, позивач вважає дії вчинені з боку Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції щодо відкриття виконавчого провадження, а також арешту майна та оголошення заборони на його відчуження, безпідставними та такими, що порушують її права. З метою відновлення свого порушеного права, позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, ПАТ "КБ "Надра", сповіщений належним чином, у судове засідання не з'явився, проте надала заперечення стосовно предмету позову, зазначивши, що жодних порушень законодавства при вчиненні виконавчого напису ні за місцезнаходженням банку чи його управління, не має, виконавчий запис був вчинений у точній відповідності до ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач, Перший Малиновський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції, сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився. Виконавчою службою були надіслані до суду заперечення проти позову, згідно яких вбачається, що жодних порушень вимог чинного законодавства, зокрема ЗУ "Про виконавче провадження" при вчиненні виконавчих дій щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №1486 від 19.03.2013 року, оголошення розшуку та накладання арешту на майно боржника, з боку ДВС не було, тому вимоги спрямовані до Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції щодо заборони проведення будь-яких виконавчих дій, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Третя особа на боці відповідача, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4, надіслала до суду заперечення стосовно позовних вимог, посилаючись на те, що предметом спору в цій справі є не дійсний розмір боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а такі порушення, навіть якби вони були допущені, не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до п. 282 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", жодних порушень законодавства при вчиненні виконавчого напису не за місцезнаходженням банку чи управління банку немає. Виконавчий напис був вчинений у точній відповідності до ст.88 Закону України "Про нотаріат", а саме на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості та з суворим дотриманням ч.4 п. 283 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", тобто після отримання Позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_3 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

09 жовтня 2007 року між ВАТ "КБ"Надра" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ОД14/10/2007/840-К/252, за умовами якого ОСОБА_3 було отримано кредитні кошти у розмірі 14 000 доларів США, на споживчі цілі, на умовах, визначених даним кредитним договором, зі сплатою 14,49 % річних.

Згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-У1 від 17.09.2008 року було, внесено зміни до Статуту ВАТ "КБ Надра" та змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство "КБ Надра" (ПАТ "КБ Надра"), згідно із Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, Серії АО 1 №794080.

У забезпечення виконання договірних зобовязань за вказаним кредитним договором, сторони 09 жовтня 2007 року уклали Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 від 09.10.2007року за реєстровим номером №14830.

Відповідно до умов цього договору заставодавець, ОСОБА_3, з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з Кредитного договору №ОД14/10/2007/840-К/252 від 09.10.2007 року, передала в заставу, а заставодержатель, ПАТ "КБ "Надра" цим прийняв у заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності. Предметом вказаного договору застави є транспортний засіб, автомобіль марки BMW, модель 3181, 2002 року випуску, легковий купе, об'єм двигуна 1995, номер шасі (кузов, рама, колесо) НОМЕР_2, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1, тобто рухоме майно, яке на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого РЕВ-2 ДАІ м.Одеси УДАІГУМВС України в Одеській області від 23.08.2007 року, належить гр. ОСОБА_3.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 своїх зобов *язань за кредитним договором №ОД14/10/2007/840-К/252 від 09.10.2007 року, ПАТ "КБ Надра" звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4 із заявою про вчинення виконавчого напису на заставлене рухоме майно, згідно договору застави від 09.10.2007 року.

19 березня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4 видано виконавчий напис, яким звернено стягнення на транспортний засіб - автомобіль марки BMW, модель 3181, 2002 року випуску, легковий купе, об'єм двигуна 1995, номер шасі (кузов, рама, колесо) НОМЕР_2, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3 та який є предметом застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Частиною 4 п. 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно п. 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Виконавчий напис був вчинений з дотриманням Закону України "Про нотаріат", Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", тобто після отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Вищезазначене підтверджується належним доказом отримання позивачем відповідної вимоги за вих. №2561 від 05.10.2012 року, а саме: описом вкладення в цінний лист.

Після отримання зазначеної вимоги позивач не пред'явив до банку чи до суду жодних заперечень, що свідчить про відсутність спору щодо розміру заборгованості на момент вчинення виконавчого напису.

15.04.20ІЗ року ПАТ "КБ "Надра" звернулося до Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №1486 від 19.03.20 ІЗ року.

На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса 19.03.2013 року, головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Жердецьким Д.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 37683579.

Постановами ВП № 37683579 від 26.04.2013 року було накладено арешт, оголошено в розшук автомобіль марки BMW, модель 3181, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зупинено виконавче провадження на час проведення казаних дій, пов'язаних з розшуком транспортного засобу.

Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст, 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Інше передбачено Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними положеннями згаданого Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Статтею 26 цього Закону визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивач, ОСОБА_3, в якості обґрунтування позовних вимог, зазначила, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом з порушенням діючого законодавства, у зв'язку з тим, що на момент укладання Договору застави від 09.10.2007року, не діяла норма права про право обтяжувача на власний розсуд обрати такий позасудовий способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначене обґрунтування суд правильно не взяв до уваги до уваги, у зв'язку з тим, що п. 4.1. Договору застави від 09.10.2007 р. передбачено, що при порушенні позичальником умов кредитного договору щодо строків виконання зобов'язання, у заставодержателя виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави.

Право на звернення стягнення на предмет застави у банка виникло відповідно ч. 1 ст.20 Закону України "Про заставу", відповідно до якої, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Вищезазначений пункт Договору був чинний на час вчинення виконавчого напису нотаріуса 19 березня 2013 року, будь яких підтверджень визнання недійсності цього пункту представником відповідача не надано.

Таким чином, спірні правовідносини сторін врегульовано п. 4.1. Договору застави від 09.10.2007 р. та Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якими передбачено звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса підлягає виконанню, оскільки його вчинено щодо рухомого майна в період чинності п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Пленум Верховного Суду України своєю Постановою № 2 від 31.01.1992 року „Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" від 31.01.1992р. з подальшими змінами роз'яснив судам, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису. Виконавчий напис був вчинений у відповідності до Закону України "Про нотаріат" та з дотриманням Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", тобто після отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Будь-яких спорів щодо розміру заборгованості за даним кредитним договором між позивачем та банком не було і немає зараз. Навіть при поданні даної позовної заяви позивач не наводить жодних розрахунків, не доводить відсутності заборгованості чи наявності боргу у меншому розмірі, ніж визначений банком.

Крім того, враховуючи, що предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис, що вчиняється нотаріусом, відноситься до нотаріальних дій. Тобто оскаржується правомірність вчинення нотаріусом нотаріальної дії, зокрема - вчинення виконавчого напису, але при цьому вимоги позивача спрямовані лише до ПАТ "КБ "Надра" та Першого Малиновського ДВС ОМУЮ, а приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу, ОСОБА_4 виступає третьою особою на стороні відповідача.

Також не було підстав для задоволення позову в частині щодо заборони проведення будь-яких виконавчих дій Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у межах виконавчого провадження ВП № 37683579, оскільки судом не встановлено порушень вимог законодавства державним виконавцем при прийнятті вище вказаних постанов.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В порушення вимог вказаної вище ст. 60 ЦПК України ОСОБА_3 у позові навіть не вказує, які конкретно вимоги чинного законодавства були порушені державним виконавцем при проведенні виконавчих дій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С.Комлева