АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1654/15 Головуючий 1-інст. - Нікуліна Л.П.
Справа № 646/6690/14-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- ГАЛЬЯНОВОЇ І.Г.

за участю секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання договору дарування недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Червонозаводського районного суду міста Харкова з позовом, в якому , з урахуванням уточнень, просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 30 липня 2003 року між нею і ОСОБА_6, яка діяла як представник неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з моменту укладення вказаного договору та на час її звернення до суду дарунок фактично обдарованою не був прийнятий, оскільки ОСОБА_5 весь час проживала і проживає за іншою адресою, не цікавилась квартирою, її поточними і капітальними ремонтами, не має ключів від квартири.

Натомість позивачка постійно проживає і зареєстрована в цій квартирі, а з 2008 року разом з нею проживає і зареєстрована в квартирі її дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. За її та її чоловіка кошти здійснено капітальний ремонт квартири.

Позивач усвідомлює, що подарувавши відповідачці єдине житло, може залишитися з молодшою дочкою на вулиці.

Під час судового розгляду до участі у справі суд залучив Службу у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, представник якої просив ухвалити рішення в інтересах дитини, а також ОСОБА_8, який проти позову заперечував, посилаючись на законність договору дарування квартири, укладеного з його згоди щодо майна, набутого у шлюбі з позивачем,, справу просив розглядати без його участі у зв»язку з неможливістю прибуття до України.(а.с.108)

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом порушені матеріальні та процесуальні норми права.

Зазначає, що з моменту укладення вищезазначеного договору дарування та станом на день подання вказаного позову до суду, дарунок фактично прийнятий обдарованою не був.

За всі майже 11 років жодного разу відповідач не цікавилася вказаною квартирою, її поточними та капітальними ремонтами не займалась, комунальні платежі не сплачувала, ключів від квартири не має.

Вказує, що оскільки вказаний договір дарування був укладений 30 липня 2003 року, а діючий на даний час Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, то визнання недійсним вказаного договору повинно відбуватися за правилами ЦК Української РСР.

Відповідно до вимог ст.ст. 243, 244. 227 ЦК Української РСР, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, за договором дарування одна сторона передає безоплатно іншій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до ст.128, 48 цього Кодексу право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачу.

Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Стверджує, що жодного підтвердження про прийняття дарунку обдарованим немає.

Наголошує, що при недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Також зазначає, що доказами, на які позивач посилається як на підтвердження того, що відповідачем не був прийнятий дарунок, а також його повне ігнорування та постійне проживання в іншому житлі, є повідомлення та акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_5 , які надані однією установою - ХЗОШ № 61, де навчається ОСОБА_5.

Вказує, що судом було залучено до участі у справі в якості 3-ї особи ОСОБА_8 та прийняті до уваги його пояснення , без урахування того, що вказана особа рішенням суду позбавлена батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи скарги і матеріали справи судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним суд першої інстанції виходив з того, що він укладений з додержанням вимог закону та послався в обґрунтування цього висновку на ст.ст.243,244,227 ЦК УРСР (1963 року).

Судова колегія погоджується з цим висновком, оскільки він відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що під час перебування позивачки у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, за договором купівлі-продажу від 21.12. 2001 року на її ім»я була придбана квартира АДРЕСА_2 .

ОСОБА_8 і ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_5, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.8)

Шлюб між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 розірвано 06.02.2003 року, з 30.06.2006 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, має дочку ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.9- 10)

30 липня 2003 року ОСОБА_10 зі згоди ОСОБА_8 та дозволу виконкому Червонозаводської районної ради м.Харкова подарувала , а ОСОБА_6, як представник неповнолітньої ОСОБА_5, прийняла в дар квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 12,7 кв.м., загальною площею 25,3 кв.м.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 6155. Договір складено в 2-х примірниках, з яких перший залишився у справах приватного нотаріуса, а другий -видано обдарованій.

Відповідно до положень ч.2 ст.128 ЦК УРСР (1963р.) до передачі речей дорівнюється передання коносамента або іншого розпорядчого документу на речі.

Право власності ОСОБА_5 на вказану квартиру на підставі договору дарування зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» і в реєстрі прав власності на нерухоме майно, вона зазначена єдиним власником квартиру в технічному паспорті на квартиру, зареєстрована в квартирі (а.с.74-79,84).

Наведені обставини свідчать про те, що оспорюваний позивачкою договір дарування укладено у відповідності до вимог ст.ст.227, 244 ЦК УРСР ( 1963р), який діяв на час його укладення, обдарованою ( в особі її представника) прийнято дар і вона є єдиним власником переданого в дар майна.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.12.2005 року ОСОБА_8 позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5. (а.с.133), проте до участі у справі в якості 3-ї особи ОСОБА_8 залучений судом як особа, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем та була співвласником переданого в дар нерухомого майна.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26.12.2011 року, ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 ,ОСОБА_6 призначена опікуном неповнолітньої ОСОБА_5 і на її користь з ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_5.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.02.2012 року вказане рішення скасовано і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У відповідності до ст.78 КпШС УРСР майном неповнолітніх управляють батьки як опікуни та піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування.

Частина 1 ст. 177 СК України, який діє з 01 січня 2004 року визначає, що батьки управляють майном, яке належить малолітній дитині без спеціального на те повноваження. Батьки зобов»язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Як вже зазначено, відповідачка ОСОБА_5 зареєстрована у спірній квартирі, проте після розлучення батьків проживає з бабусею ОСОБА_6 повноліття досягла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання.

За таких обставин, посилання позивачки на проживання відповідача за іншою адресою не можуть свідчити про неприйняття нею дару та бути підставами для визнання недійсним договору дарування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання договору дарування недійсним.

Проте всупереч цьому висновку суд , як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, послався також і на пропуск нею строку позовної давності , у той час як правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, як буде доведено існування самого суб»єктивного права та його порушення.

Неправильне застосування норм матеріального або процесуального права у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення з виключенням з мотивувальної його частини посилання , як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, на пропуск нею строку позовної давності

Керуючись ст.ст.303,304, п.3ч.1 ст.307, .п.4 ч.1 ст.309,ст.ст.313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 грудня 2014 року змінити, виключивши з мотивувальної його частини посилання суду, як на підставу відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, на пропуск нею строку позовної давності.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляцйного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді колегії -