Номер провадження: 22-ц/785/6970/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

ОСОБА_2

суддів Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, заборгованості по оплаті нарахованих відсотків й пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1 266 144,10 гривень, стягнення судових витрат у розмірі 3654,00 гривень, посилаючись на такі обставини.

Між сторонами 10 вересня 2007 року укладено договір про іпотечний кредит № 1545/312, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_3 в кредит грошові кошти, а ОСОБА_3 зобовязувалася сплачувати кредит та відсотки за його користування в розмірі 14 % річних в строк до 10 вересня 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком 10 вересня 2007 р. та ОСОБА_3, укладено іпотечний договір.

Предметом іпотеки є п'ятикімнатна квартира № 3,4,5, що в будинку № 10, по вул. Юрія Олеші м. Одеса, та має наступні характеристики: загальна площа: 132,9 кв.м.; житлова площа: 81,5 кв.м.

Позивач повністю та в строки виконав свої зобовязання за кредитним договором, втім відповідач, в порушення умов зазначеного іпотечного кредитного договору, не здійснював обовязкових платежів, у звязку із чим у останнього перед позивачем виникла істотна заборгованість.

У судовому засіданні:

- представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи;

- відповідач у судове засідання не зявилась.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) суму заборгованості за кредитним договором № 1545/312 від 10 вересня 2007 року, в сумі 1 266 144 (один мільйон двісті шістдесят шість тисяч сто сорок чотири) гривні 10 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) судові витрати у сумі 3 654,0 гривні за сплачений судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі ст.ст. 526, 530, 611, 1049 ЦК України, виходив з наступного.

Відповідно до п. 1.5. договору про іпотечний кредит позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту рівними частинами до останнього числа кожного місяця.

Згідно п.п. 4.3.1. кредитного договору № 1545/312 позичальник зобовязалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором та, відповідно до п. 4.2.2, у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по договору протягом двох місяців, на першу вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.3.5. кредитного договору боржник зобов'язалась відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору.

Проте, позичальником не виконані умови п. 4.3.1 зазначеного договору, тобто не здійснювались щомісячні платежі у розмірі 7 039,00 гривень, у звязку із чим у відповідача перед позивачем за період з виникла значна за розмірами заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1545/312 від 10 вересня 2007 року у відповідача, станом на 01 квітня 2014 року, існує наступна заборгованість за кредитом:

-прострочений основний борг по кредиту -1 179 084, 61 гривень;

-прострочені проценти за користування кредитом за період з 01 жовтня 2007року до 01 квітня 2014року- 78 904,80 гривень;

-пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 23 жовтня 2012 року по 01 квітня 2014року - 3 987,63 гривень;

-пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 23 жовтня 2014 року по 01 квітня 2014року-4 167,06 гривень.

Разом за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01 квітня 2014 року становить 1 266 144,10 гривень.

Між тим, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки, грошове зобовязання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний здійснювати щомісячні платежі у розмірі, строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив зазначені вище позовні вимоги.

Посилання апеляційної скарги на те, що дана справа була розглянута за відсутності належним чином повідомленого відповідача, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порядок повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату судового засідання врегульовано ст. 74 ЦПК України.

Належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обовязковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України).

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи допустив деякі порушення норм діючого ЦПК України стосовно належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

Між тим, судова колегія вважає, що вищеназвані порушення норм цивільного процесуального законодавства України, які були допущені судом першої інстанції при розгляді зазначеної вище справи, не призвели до неправильного вирішення цієї справи на підставах викладених вище.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_4

ОСОБА_2