ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 березня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Бутенка В.О

при секретарі: Литвиненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, законним представником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_3, законним представником якого є ОСОБА_4 про включення об»єкту нерухомості (будинку) до переліку спадкового майна, спадкоємцем по закону якого після померлого ОСОБА_5 стала дружина - ОСОБА_1, та діти - ОСОБА_2 2001 р.н., та ОСОБА_3 1998 р.н., та визнання за цими особами права спадкування майна, з визначенням його частки,-

в с т а н о в и в:

В червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про включення об'єкту нерухомості (будинку) до переліку спадкового майна, спадкоємцем по закону якого стала після померлого чоловіка ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_1 та їх діти - ОСОБА_2 2001 р.н., та ОСОБА_3 1998 р.н., також, визнання за цими особами права спадкування даного майна, з визначенням його частки.

Позовні вимоги мотивує тим, що з грудня 2000 року позивач ОСОБА_1 почала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, вони мали спільний сімейний бюджет, вели спільне сімейне господарство, а ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народився син - ОСОБА_2, і 22 грудня 2004 року вже офіційно зареєстрували шлюб. 19 січня 2001 року ОСОБА_5 отримав у приватну власність рішенням Дмитрівської сільської ради земельну ділянку площею 0,1432 га призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згодом на даній земельній ділянці ними був побудований житловий будинок АДРЕСА_1, про що ОСОБА_5 14 квітня 2014 року отримав свідоцтво на право власності на нерухоме майно.

Чоловік позивача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер. Заповіт ОСОБА_5 не складав. Спадкоємцями першої черги є позивач, їх малолітній син - ОСОБА_2, 2001 р.народження, та неповнолітній син чоловіка від першого шлюбу - ОСОБА_3 Позивачі як спадкоємці за законом першої черги в 6-ти місячний строк звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено так як ними не було надано зареєстровані у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи.

Представник позивачів ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до частини 2 статті 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом встановлено, що з грудня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство. Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народився син ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №305 від 16 травня 2001 року (а.с.8).

Факт сумісного проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтвердили в судовому засіданні 10 жовтня 2014 року свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до частини 1 статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено з домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1126 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємця житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємця житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначено заповітом.

Судом також, встановлено, що 22 грудня 2004 року відділом РАЦС Подільського РУЮ у м.Києві було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 19 січня 2001 року ОСОБА_5 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,1432 га призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На зазначеній земельній ділянці позивачкою та її чоловіком був побудований житловий будинок АДРЕСА_1, який був зданий в експлуатацію 14.04.2004 року (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5, який при житті заповіт не складав. Спадкоємцями першої черги після його смерті є: дружина ОСОБА_1, їх малолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та неповнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. При зверненні ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та від імені свого малолітнього сина ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Постановою Державного нотаріуса 14-ї Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. від 26.02.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій так як нею не було надано зареєстровані у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки та Державні акти про право власності на земельні ділянки (а.с.11).

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 як особа, яка проживала однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_5, має право на ? частину із спільної власності, якою являється житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1432 га для обслуговування цього житлового будинку. Спадкоємцями за законом іншої ? частини спільної сумісної власності, що належала безпосередньо спадкодавцю ОСОБА_5, у рівних частках є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2000 року, та до часу укладення шлюбу в органах РАЦС ОСОБА_1 та ОСОБА_5, визнання права власності на ? частину у спільному сумісному майні, яким являється - житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка загальною площею 0,1432 га для обслуговування зазначеного будинку. А також, встановлення, що до переліку спадкового майна, яке залишилося після померлого ОСОБА_5, належить ? частина житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою - АДРЕСА_1, та ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1432 га для обслуговування зазначеного будиноку. Та визнання права власності по 1/3 частині спадкового майна за кожним спадкоємцем, що залишилося після смерті ОСОБА_5, а саме за ОСОБА_1, як дружиною спадкодавця, та за ОСОБА_2, як сином спадкоємця, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про визнання права власності за ОСОБА_3, як сином спадкодавця на 1/3 частку від ? частини спільного сумісного майна, то в цій частині слід відмовити, так як спадкоємець ОСОБА_3 повинен самостійно звертатися до суду з даною позовною вимогою.

Керуючись ст.ст. 10,60,130,174,224-226 ЦПК України, ст.ст. 357,368,1225,1226 ЦК України, ст.63,70,74 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2, законним представником якого є ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити юридичний факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2000 року, та до часу укладення шлюбу в органах РАЦС ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на ? частку у спільному сумісному майні - ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яким являється - житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка загальною площею 0,1432 га для обслуговування зазначеного будинку, тобто на ? частку зазначеного будинку, та ? частку зазначеної земельної ділянки.

Встановити, що до переліку спадкового майна, яке залишилося після померлого ОСОБА_5, належить - ? житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою - АДРЕСА_1, та ? земельної ділянки загальною площею 0,1432 га для обслуговування зазначеного будинку.

Визнати право власності на 1/3 спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5, за наступними спадкоємцями:

· ОСОБА_1, дружина спадкодавця - 1/3 частки від ? частини спільного сумісного майна, тобто у загальній частці від всього спадкового майна, яким являється житловий будинок по АДРЕСА_1 - а саме 1/6 частини будинку та 1/6 частини земельної ділянки для обслуговування цього будинку;

· ОСОБА_2, 2001 р.н., син спадкодавця - 1/3 частки від ? частини спільного сумісного майна, тобто у загальній частці від всього спадкового майна, яким являється житловий будинок по АДРЕСА_1 - а саме 1/6 частини будинку та 1/6 частини земельної ділянки для обслуговування цього будинку.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк.

Суддя :