Справа № 346/4718/15-ц
Провадження № 2/346/1914/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Томин О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Коломиї цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що житловий будинок з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами, що в с.Лісний Хлібичин, по вул.Коцюбинського,8, Коломийського району, належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був її чоловік ОСОБА_5, який на час ліквідації колгоспних дворів проживав у спірному будинку разом зі сторонами. Тому кожен з них має (мав) право на 1/5 частину вказаного будинку. 17.05.2004 року ОСОБА_5 помер. Після смерті останнього відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на 1/5 частину вказаного будинку, яку прийняла позивачка, вступивши в управління вказаним спадковим майном, та, звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, останній відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на вказаний будинок зареєстроване за померлим головою колгоспного двору, а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено. Позивачка зазначає, що відповідачі на частки в зазначеному колишньому колгоспному дворі не претендують. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають та просять справу розглядати в їх відсутності.

В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом також встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 165798, виданого 17.05.2004 року Ліснохлібичинською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 помер 17.05.2004 року, актовий запис № 18 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтв про народження, виданих вказаною сільською радою, відповідачі народилися в с.Лісний Хлібичин Коломийського району. Їх батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.18-20).

У зв'язку із одруженням 12.10.1991 року відповідачка змінила своє прізвище із «Сморжанюк» на «Паньків» (а.с.20).

Відповідно до свідоцтва про одруження позивачка є дружиною померлого ОСОБА_5 (а.с.20 а).

Згідно з довідкою №600, виданою Ліснохлібичинською сільською радою Коломийського району 11.06.2015 року, ОСОБА_5 проживав в житловому будинку в с.Лісний Хлібичин, по вул. Коцюбинського, 8, Коломийського району. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до колгоспного двору. На вказану дату в цьому господарстві проживали ОСОБА_5 - голова двору, а також всі сторони. На час смерті ОСОБА_5 в зазначеному будинку були зареєстровані дружина померлого ОСОБА_1 (позивачка), зять померлого ОСОБА_6, дочка померлого - ОСОБА_2 (відповідачка), син померлого - ОСОБА_4, та онуки ОСОБА_7, ОСОБА_8 Заповіт від імені спадкодавця ОСОБА_5 у виконкомі вказаної ради не посвідчувався (а.с.13).

Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 30.06.2015 року за №53303, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 83,7 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., та господарські будівлі і споруди в с.Лісний Хлібичин, по вул.Коцюбинського, 8, Коломийського району на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.10.1987 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №220 від 14.10.1987 року, зареєстровано за ОСОБА_5 - головою колгоспного двору (а.с.7, 8).

Згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 17.07.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 83,7 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: літньої кухні літера Б, стайні літера В, сараю - літера Ж, сараю - літера З, гаражу - літера К, криниці - №1, огорожі - №2-6 , вимощення - І ( а.с.15-17).

Судом встановлено, що згідно з даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37681832, виданого Другою Коломийською районною державною нотаріальною конторою 20.06.2014 року, після смерті ОСОБА_5, який помер 17.05.2004 року, відкрита спадкова справа №55/2014, за номером у спадковому реєстрі - 56216587 (а.с.14).

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно із відповіддю державного нотаріуса вказаної нотаріальної контори від 20.08.2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище житлового будинку (а.с.16).

Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позивачка як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на спірне майно.

На підставі наведеного, ст.392, 1268 ЦК України, та, керуючись ст.ст.213-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою та жителькою с.Лісний Хлібичин, вул. Коцюбинського, 8, Коломийського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок загальною площею 83,7 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., та господарські будівлі і споруди: літню кухню літера Б, стайню літера В, сарай - літера Ж, сарай - літера З, гараж - літера К, криницю - №1, огорожу - №2-6 , вимощення - І, що знаходяться за адресою: с. Лісний Хлібичин, вул. Коцюбинського, 8, Коломийського району Івано-Франківської області

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2015 року.

Суддя Калинюк О. П.