АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/9607/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/774/К/15 інстанції - Попов В.В.
Категорія 26 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Некрасової Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ "Кривбасзалізрудком") та просив стягнути з відповідача 243000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у зв'язку із професійними захворюваннями.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, на його користь з ПАТ "Кривбасзалізрудком" стягнуто 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав, суд не звернув увагу на те, що протягом 12 років 11 місяців позивач працював на інших підприємствах у шкідливих умовах праці і ПАТ "Кривбасзалізрудком" не може нести відповідальність за шкоду, спричинену іншими підприємствами, а також не врахував, що під час укладення трудового договору позивач був попереджений про наявність шкідливих та ризикових факторів, про їх вплив і негативні наслідки та свідомо приймав запропоновані йому умови праці. Крім того, вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

В своїх запереченнях представник позивача ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 05 жовтня 1998 року по 22 лютого 2013 року працював підземним прохідником на шахті "Октябрьська" ВАТ "КЗРК", правонаступником якого є відповідач.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 10 січня 2013 року ОСОБА_4 встановлені професійні захворювання: вібраційна хвороба першого-другого ступеню від дії локальних вібрацій, синдром периферичної ангіодистонії, остеоартроз і періартроз ліктьових суглобів ПФ першого-другого ст., виражені трофічні порушення на кистях, радикулопатія L5 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, остеоартрозом колінних суглобів ПФ першого ст., нейросенсорна приглухуватість 0 ст. (початкові явища), у зв'язку з чим 26 березня 2013 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання.

Згідно п. 17 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК від 27 травня 2013 року ОСОБА_4 первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності (20 % по вібраційній хворобі і 10 % по радикулопатії).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 06 травня 2014 року позивачу встановлено 35 % втрати професійної працездатності (25 % по вібраційній хворобі і 10 % по радикулопатії) з наступним переоглядом 01 травня 2016 року.

Згідно рекомендацій МСЕК позивачу необхідне забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обов'язку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" та п. 22 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. "є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_4 права на відшкодування моральної шкоди вищезазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійне захворювання.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору позивачу були роз'яснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_4 у зв'язку з втратою ним професійної працездатності встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Доводи відповідача про те, що позивач працював і на інших підприємствах у шкідливих умовах праці, тому він не може нести відповідальність за шкоду, спричинену іншими підприємствами, на увагу не заслуговують, оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26 березня 2015 року професійні захворювання у ОСОБА_4 виникли внаслідок роботи протягом 14 років у шкідливих умовах праці, з яких на шахті № 1 імені Артема РУ ім. Кірова позивач працював з лютого 1996 року по вересень 1998 року, а весь інший час позивач працював на підприємстві відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував роз'яснення надані у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, справедливості та розумності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів