АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2827/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту ,-

в с т а н о в и л а :

11 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 вересня 2009 року відповідач ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач вказує у позові, що щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3. умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач ОСОБА_7 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом в заяві.

Відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору.

Позивач зазначає, що станом на 27 травня 2014 року відповідач ОСОБА_7 має заборгованість за договором кредиту у розмірі 17083,71 грн.

Пунктом 9.12. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Позивач посилається, що відповідач ОСОБА_7, не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним кредитним договором, порушив його умови, в звязку із чим виникла заборгованість у розмірі 17083,71 грн., що складається: 5919,16 грн. - заборгованість за кредитом, 8665,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1209,19 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 789,70 грн. (процентна складова), які і просить стягнути ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь з ОСОБА_7 та судові витрати.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 26 червня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 14 вересня 2009 року 17083,71 грн. та 243,60 грн. судових витрат, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_6 подала на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення незаконне, винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що аналізуючи умови договору сторін, та зміст зазначених правових норм, у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Останній платіж відповідачем здійснено 11 квітня 2011 року, що підтверджено наявними матеріалами справи, тому строк позовної давності звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» за захистом своїх порушених прав до суду розпочався саме 12 травня 2011 року.

Оскільки позивач звернувся до суду лише 05 червня 2014 року, тому суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за зверненням до суду за захистом свого права.

Суд першої інстанції постався на правову позицію ВСУ про те, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими і відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 14 вересня 2009 року між сторонами було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Того ж дня позичальник отримав кредитну картку «Універсальна» з пільговим періодом у 30 днів.

Підписана заява разом умовами і правилами надання банківських послуг, памяткою клієнта та платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір.

Відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору.

Звертаючись до суду із даним позовом, банк посилався на те, що в звязку з невиконанням належним чином зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_7 порушив його умови, в звязку із чим станом на 27 травня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 17083,71 грн., яка складається: 5919,16 грн. - заборгованість за кредитом, 8665,66 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 1209,19 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 789,70 грн. (процентна складова).

Пунктом 9.12. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Тобто сторонами встановлено строк дії договору протягом 12 місяців з моменту його підписання, якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін, так і строки виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору, до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж з погашення кредиту відповідачем ОСОБА_7 проведено 11 квітня 2011 року, що вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_7 Позивач звернувся до суду з позовною заявою 11.06. 2014 року .

Відповідачем ОСОБА_7 подано до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної даності ( а.с.40).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність (тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною четвертої статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_7 останній платіж здійснив 11 квітня 2011 року, а тому строк позовної давності звернення банку за захистом своїх порушених прав до суду розпочався 12 травня 2011 року, тоді як позивач звернувся до суду із даним позовом лише 05 червня 2014 року, в звязку із чим пропустив строк позовної давності звернення до суду.

Крім того, відповідно до п.п. 3.1. п. 3. умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх види та строк дії визначені у заяві та у памятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Згідно п. п. 3.1.1. п. 3.1. даних умов, строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Відповідно до п.п. 5.3. п. 5. вказаних умов, строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з встановленим мінімальним обовязковим платежем наведений у памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом.

Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме до їх п. п. 5.4. п.5., строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами без установленого мінімального обовязкового платежу, проводиться в наступному порядку: - строк погашення процентів за кредитом щомісяця за попередній місяць; строк погашення кредиту у повному розмірі, не пізніше останнього дня місяця, указаного на платіжній картці (у полі MONTH).

Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача протягом усього часу розгляду даної справи, в тому числі її апеляційного та касаційного розгляду, не надано памятки клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг разом із заявою, та у якій сторонами договору погоджуються такі істотні умови договору (у разі відсутності їх визначення у заяві), як: строки і порядок погашення за кредитом, в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обовязкового платежу, вид та строк дії кредитної картки, та те, що у заяві істотні умови кредитного договору не визначені. Також не надано копії картки, належної відповідачу ОСОБА_7, що дає підстави вважати про пропущення строку звернення позивача із даним позовом до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :