Справа № 477/2493/14-ц
Провадження № 2/477/50/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із цією позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 30 грудня 2013 року, приблизно о 17-30 годині вона разом із неповнолітніми синами знаходилася в приміщенні магазину ЧП «ОСОБА_19» в с. Шевченко Жовтневого району Миколаївської області, де здійснювала покупки. В цьому ж магазині знаходився відповідач, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, та побачивши її, став висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, на її зауваження, а також зауваження інших відвідувачів магазину не реагував. Потім приблизився до неї, схопив рукою за шию, від чого вона відчула сильний біль, та обернулася, і побачила відповідача. Її син ОСОБА_6, намагався відсторонити відповідача, від неї, але останній двічі вдарив її кулаком в ліве плече, чим спричинив сильний біль, а потім з силою штовхнув її в ліве плече, від чого вона вдарилася правою частиною голови об стіну. Її син знову намагався відсторонити відповідача, але той став хапати її за одяг та штовхати в груди та плечі, вів себе агресивно. Від таких дій відповідача, її молодший син злякався, став плакати та присів біля прилавка. Коли відвідувачі магазину ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_20 та ОСОБА_9 утримували агресивного відповідача, вона з синами спішно залишили магазин та направились додому, де вона викликала працівників міліції. 30.12.2013 року вона звернулася до Шевченківської амбулаторії з приводу побиття та їй було поставлено діагноз гематома тіла з права, струс головного мозку.

Крім того, її молодший син ОСОБА_10, від перенесеного потрясіння та переляку потребував звернення за медичною допомогою.

За вказаного, вважає, що діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду через завдане приниження її людської гідності, перенесених моральних та фізичних страждань.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_11 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили про вищевикладене.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що через неприязні стосунки із позивачкою, 30.12.2013 року в приміщенні магазину між ним та ОСОБА_11 відбулась словесна сварка, в ході якої вони висловлювалися один проти одного нецензурною лайкою. Вказав, що конфлікт виник через неправомірні дії позивачки, яка раніше погрожувала розправою його родині.

Представник відповідача також вважала заявлені вимоги безпідставними, посилаючись на те, що до кримінальної та адміністративної відповідальності з приводу вказаного конфлікту її довіритель не притягувався.

Допитані в судовому зсіданні свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказала, що очевидцем конфлікту не були, але пояснили про наявний конфлікт між сусідами ОСОБА_11 та ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що є власницею магазину в с.Шевченко Жовтневого району. Коли вона прибула до магазину, разом з ОСОБА_7 там знаходився ОСОБА_3, коли в магазин також зайшла ОСОБА_11 Між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт, ініціатором якого був ОСОБА_3 та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Інші відвідувачі вивели ОСОБА_3 з магазину.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 30.12.2013 року, приблизно о 16 годині зайшла в магазин «ЧП ОСОБА_19». ОСОБА_3 був в магазині. Через декілька хвилин до магазину зайшла ОСОБА_11, та ОСОБА_3 став висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, а потім штовхнув, при цьому продовжував обзивати в присутності її синів та інших односельчан.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що була очевидцем конфлікту між сторонами по справі. Остання також підтвердила, що ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_3, який висловлювався в бік ОСОБА_11 грубою нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 30.12.2013 року знаходилась в приміщенні магазину «ОСОБА_19», де знаходився ОСОБА_3 Біля 17 години до магазину прийшла ОСОБА_11 з синами. ОСОБА_3, побачивши ОСОБА_11 почав ображати її, висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, потім став смикати та хапати її за речі, штовхати. Син власниці магазину ОСОБА_7 вивів ОСОБА_3 на вулицю, але той не заспокоювався, вів себе агресивно. Син ОСОБА_11 ОСОБА_17 дуже злякався та сховався під стійкою. Коли ОСОБА_3 вивели з магазину ОСОБА_11 забрала дітей та вискочила з магазину.

Згідно наданої ОСОБА_11 довідки Шевченківської амбулаторії від 31.12.2013 року, остання звернулася до лікарні 30.12.2013 року з приводу побиття її ОСОБА_3 Хворій встановлено діагноз: гематома тем'яної області з права, струс головного мозку (а.с. 13).

За довідкою цієї лікарні неповнолітньому ОСОБА_17, 2010 року народження, синові позивачки, 31.12.2013 року поставно діагноз: невроз дитячого віку (а.с. 16).

Згідно постанови слідчого Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 14.01.2014 року кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст. 296 КК України закрито за відсутності складу вказаного кримінального правопорушення. Зі змісту постанови слідує, що 30 грудня 2013 року приблизно о 17-30 годині в приміщенні магазину «ЧП ОСОБА_19» в с.Шевченко Жовтневого району між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 виник конфлікт. З пояснень ОСОБА_11, наданих слідчому, остання повністю підтвердила пояснення надані суду.

Разом з тим, слідчий, посилаючись на наявні між сторонами неприязні стосунки, та отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень через необережність, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а вбачав у його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с. 15).

Вказана постанова оскаржена ОСОБА_11, але прокурором Жовтневого району вказано про відсутність підстав для її скасування (а.с. 29).

Аналогічна постанова прийнята слідчим Жовтневого РВ знову ж за ознаками порушеного кримінального провадження лише за ч.1 ст. 296 КК України від 11.07.2013 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Статтею 28 Конституції України передбачено право кожної людини на повагу до його гідності.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За положеннями статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З роз'яснень, які містяться в пунктах 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, тощо.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З матеріалів справи, поданих документів, досліджених судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 477/744/14-п, а також пояснень сторін, та свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_18, судом встановлено, що 30.12.2013 року приблизно о 17-30 годині ОСОБА_3 став ініціатором конфлікту між ним та ОСОБА_11, в адресу якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав її в присутності її дітей та сторонніх осіб, чим принизив її людську гідність та честь, тим самим порушивши моральні засади, що сформовані у громадському суспільстві, також закріплене Конституцією України право кожної людини на повагу до його гідності.

Кожна особа вправі розраховувати на дотримання іншими особами її прав та інтересів, на повагу її честі та гідності.

Вчинені ОСОБА_3 дії свідчать про порушення найвищих соціальних цінностей, визначених державною. Так, статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Вчинені відповідачем дії з приниження честі та гідності ОСОБА_11, що тим більше відбулося в присутності її неповнолітніх дітей та односельчан, безперечно свідчать про завдання потерпілій моральної шкоди таким приниженням та зв'язок між його протиправними діями та наслідками такої шкоди, а тому позовні вимоги ОСОБА_11 щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір цієї шкоди, суд виходить з обставин події, їх тривалості та наслідків, враховує що потерпілою не доведено нанесення їй тілесних ушкоджень саме діями відповідача, адже з цього приводу обвинувального вироку суду надано не було, що є єдиним доказом вини особи у скоєнні кримінального правопорушення, що позивачкою не доведено зв'язок між захворюванням її сина та діями відповідача, також приймаючи до уваги принципи розумності та справедливості, і прийняте на користь позивачки рішення, що саме по собі є визнанням її порушеного права та частковим відшкодуванням спричинених моральних страждань та переживань, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на її користь у відшкодування моральної шкоди 2500 грн.

Пояснення представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_11 у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 за фактом вищевказаного конфлікту до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, не заслуговують на увагу, адже порушені права та інтереси особи такі як її право на честь та гідність, можуть бути захищене, в тому числі, у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 судові витрати в сумі 121 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2015 року.

Суддя Л.М. Семенова