Провадження № 22-ц/783/6993/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Штефаніци Ю.Г.,

за секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кафе «Роман» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кафе «Роман» до субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2, субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3, з участю третьої особи - Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області про скасування звіту про оцінку майна та рецензії на звіт про оцінку майна,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за зазначеним вище позовом.

Судом також розяснено позивачу, що оскарженню підлягає не висновок експерта, який є згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України одним із видів доказів, а дії державного виконавця з підстав визначення вартості майна в порядку ч.3 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» або в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України, або в порядку, передбаченому п.5 ч.1 ст.18 КАС України.

Суд повернув матеріали позовної заяви позивачу, а також повернув Товариству з обмеженою відповідальністю «Кафе «Роман» сплачену при подачі позовної заяви суму судового збору відповідно до квитанції №12 від 16.09.2015 року в розмірі 1218,00 грн.

Суд розяснив позивачу, що відмова у відкритті провадження перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Ухвалу суду оскаржило ТзОВ «Кафе «Роман».

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, зазначив одним із варіантів можливого розгляду цієї справи в порядку ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», яка закріплює право сторони подати заперечення на звіт про оцінку майна, однак, суд не врахував той факт, що цим правом боржник вже скористався і ці обставини були зазначені у позовній заяві.

Апелянт також зазначає, що наведені законодавчі положення, які запропонував застосувати позивачу суд першої інстанції, передбачають порядок оскарження діяльності чи бездіяльності державних виконавців під час виконання судових рішень, однак, провадження у цій справі відкрито не на підставі виконання рішення суду, а на підставі вчинення виконавчого напису нотаріусом, у звязку з чим не можуть застосовуватися норми закону, які передбачають оскарження дій державного виконавця в процесі виконання ним рішення суду.

Апелянт вважає, що є помилковим твердження суду першої інстанції про те, що звіт про оцінку майна та рецензія на звіт про оцінку майна є доказом у справі і не може бути окремим предметом оскарження, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Апелянт просить ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались, тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кафе «Роман» звернулося з позовом до субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2, субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3, з участю третьої особи - Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області, в якому просило скасувати звіт про оцінку майна та рецензію на звіт про оцінку майна, які зроблені під час виконавчого провадження ВП № 47168701, що відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса з підстав того, що вони складені з порушенням норм чинного законодавства (а.с. 2-7).

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі за зазначеним вище позовом, виходив з того, що позовна заява не може розглядатися у порядку цивільного судочинства та розяснив позивачу, що оскарженню підлягає не висновок експерта, який є, згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, одним із видів доказів, а дії державного виконавця з підстав визначення вартості майна в порядку ч.3 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» або в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України, або в порядку, передбаченому п.5 ч.1 ст.18 КАС України.

Суд апеляційної інстанції також погоджується із зазначеним вище висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 2, 3, 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу», на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, виконанню державною виконавчою службою підлягають також виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до змісту п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому, судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому, суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що даний спір не може розглядатися в порядку позовного провадження, а тому підставно постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кафе «Роман» про скасування звіту про оцінку майна та рецензії на звіт про оцінку майна.

З огляду на зазначене вище, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржена ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги про їх порушення судом є безпідставними.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1. ст.312, п.4 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кафе «Роман» відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_4