У х в а л а

20 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,-

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня

2014 року у справі за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_3 про стягнення вартості зелених насаджень,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача на користь Бучанської міської ради відновну вартість зелених насаджень у розмірі 103 921 грн 48 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що в ході перевірки дотримання вимог законодавства щодо сплати громадянами відновної вартості зелених насаджень при передачі їм у власність земельних ділянок прокуратурою виявлено порушення вимог закону. Рішенням Бучанської міської ради від 24 листопада 2007 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування будинку по АДРЕСА_1. Рішенням Бучанської міської ради від 26 червня 2008 року проект землеустрою затверджено та передано у власність відповідачу вказану земельну ділянку, на яку він отримав державний акт серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2. На переданій у власність ОСОБА_3 земельній ділянці знаходилися дерева, а тому при передачі ділянки у власність згідно з п. 4 рішення Бучанської міської ради від 26 червня 2008 року відповідача зобов'язано провести оплату відновної вартості зелених насаджень у сумі 103 921 грн 48 коп. відповідно до затвердженого розрахунку. Однак до дня звернення до суду оплата вартості зелених насаджень ОСОБА_3 не проведена.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 серпня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 жовтня

2014 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від

18 серпня 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Бучанської міської ради Київської області відновну вартість зелених насаджень у розмірі 103 921 грн 48 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, встановивши, що відповідачем порушено права міської ради у зв'язку з несплатою відновної вартості зелених насаджень, розташованих на переданій йому у власність земельній ділянці, що передбачено чинним законодавством, та рішенням Бучанської міської ради, дійшов висновку про те, що прокурором пропущено строк позовної давності, оскільки прокурором не доведено, що про наявність у ОСОБА_3 боргу з оплати вартості зелених насаджень прокурору стало відомо лише у червні

2013 року.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_3 на користь Бучанської міської ради Київської області відновної вартості зелених насаджень, оскільки у разі приватизації громадянином земельної ділянки необхідність сплати до бюджету відновну вартість багаторічних зелених насаджень, які розташовані на ній, виникає із самого лише факту переходу до громадянина права власності на земельну ділянку, а відтак - і розташованих на ній зелених насаджень, і не пов'язується з їх фактичним видаленням.

При цьому апеляційний суд вважав, що прокурор, дізнавшись про порушення ОСОБА_3 вказаних вимог законодавства у червні

2013 року під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства щодо сплати громадянами відновної вартості зелених насаджень при передачі їм у власність земельних ділянок, у межах строку позовної давності звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі Бучанської міської ради.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено, рішення апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року було залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня

2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм закону, зокрема ст. 261 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 долучив до заяви витяги з Єдиного державного реєстру судових рішень наступних судових рішень.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року, якою скасовано рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 червня 2013 року й залишено в силі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня

2013 року, яким відмовлено в задоволенні позову прокурора Виноградівського району в інтересах держави в особі Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на землю у зв'язку з пропуском прокурором строку позовної давності.

Ухвали колегії суддів Вищого господарського суду України від

15 жовтня 2014 року, якою залишено без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11 червня 2014 року про відмову в задоволенні позову прокурора Калинівського району Вінницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в особі Калинівської міської ради Вінницької області про стягнення збитків у зв'язку з пропуском прокурором строку позовної давності.

Ухвали колегії суддів Вищого господарського суду України від

19 листопада 2014 року, якою скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20 березня 2014 року та рішення господарського суду Кіровоградської області від 6 лютого 2014 року й передано справу за позовом прокурора м. Кіровограда в інтересах держави про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з тим, що господарськими судами визначено момент перебігу строку позовної давності без урахування положень чинного законодавства України, які регулюють вказане питання.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року, якою скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від

25 вересня 2014 року про відмову в позові прокуратури м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області про стягнення заборгованості зі сплати відновної вартості зелених насаджень у зв'язку з пропуском прокурором строку позовної давності, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції із посиланням на те, що прокурором наведено обґрунтовані доводи для поновлення строку позовної давності, що судами до уваги не взято, зокрема прокурор вказував на те, що Бучанською міською радою, якій було відомо про порушення її права, не було вжито заходів щодо стягнення заборгованості зі сплати відновної вартості зелених насаджень, у зв'язку з чим прокурор зобов'язаний вжити заходів на захист інтересів держави та усунення виявлених порушень.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, якою скасовано рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 4 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 8 липня 2014 року справу за позовом прокурора Бериславського району Херсонської області в інтересах держави до Бериславської міської ради Херсонської області та ін. про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації, повернення земельної ділянки передано на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з тим, що судами належним чином не вирішено питання щодо дотримання прокурором строку позовної давності.

Ухвали колегії суддів Вищого господарського суду України від

5 березня 2015 року, якою скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13 січня 2015 року, додаткову постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20 січня 2015 року, рішення господарського суду Одеської області від 6 жовтня 2014 року, справу за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної ради, Одеської обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди, визнання незаконним та скасування рішення районної ради передано на новий розгляд до суду першої інстанції, зокрема, у зв'язку з тим, що судами не було з'ясовано коли позивачеві, Одеській міській раді, стало відомо про порушення прав Одеської міської ради.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви, ухвали, про перегляд якої подано заяву, рішень, постановлених у вказаній вище справі, та з долучених до заяви витягів з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року, від

3 грудня 2014 року, від 24 грудня 2014 року; колегії суддів Вищого господарського суду України від 15 жовтня 2014 року, від 19 листопада

2014 року, від 5 березня 2015 року не вбачається неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог не є тотожними, встановлені у справах фактичні обставини не є однаковими, у допуску справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_3 про стягнення вартості зелених насаджень, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: А.В. Маляренко

В.І. Мартинюк

В.А. Нагорняк

О.М. Ситнік