АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9644/15 Справа № 206/3140/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 в якому просила, стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач є її чоловіком. Від спільного життя вони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя та ведення спільного господарства між ними припинено з травня 2015 року. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач є приватним підприємцем, має постійні високі доходи, тому аліменти з нього повинні бути стягнені в твердій грошовій сумі.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 грн. 00 коп., щомісяця до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 18.06.2015 року.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 копійок.

У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконанню

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з тих підстав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, що підлягає розгляду та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи і зазначене було встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2014 року, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3).

Позивач, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилалась на ті обставини, що з травня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, сумісне проживання і ведення спільного господарства. Дитина проживає разом з нею і з цього часу, тобто з травня 2015 року, відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Крім того, довідкою державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська головного управління ДФС у Дніпропетровській області №16143/17-03 від 07.09.2015 року підтверджено, що сума доходу відповідача ОСОБА_2 за перше півріччя 2015 року склала - 62536,32 грн. (а.с.59). Таким чином, фактичний щомісячний дохід відповідача складає - 10422,72 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом першої інстанції було також встановлено, що домовленості між сторонами щодо утримання дитини не досягнуто і дана обставина не заперечувалась сторонами і у суді апеляційної інстанції. Крім того, як було встановлено судом апеляційної інстанції відповідач дійсно надає матеріальну допомогу на утримання своєї доньки у розмірі 3 000 грн., однак, не кожного місяця та заперечує фактично проти стягнення цієї суми у судовому порядку, оскільки бажає ці питання вирішувати у добровільному порядку. Однак, суду на затвердження не було надано мирової угоди із зазначеного питання.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки у відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, однак, з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі - 3000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 18 червня 2015 року. З урахуванням тих обставин, що були встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та таким що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до вимог ч.1 статті 184 СК України (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи відповідач є самозайнятою особою, стабільного заробітку не має та має мінливий дохід.

Статтею7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень.

Однак, довідкою державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська головного управління ДФС у Дніпропетровській області №16143/17-03 від 07.09.2015 року підтверджено, що сума доходу відповідача ОСОБА_2 за перше півріччя 2015 року склала - 62536,32 грн. (а.с.59). Тобто, фактичний щомісячний дохід відповідача складає 10 422,72 грн..

Крім того, як убачається з довідки, що надана управлінням Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська, за період з січня 2014 по 31 грудня 2015 року, згідно до Державного реєстру застрахованих осіб, зазначено суму заробітку для нарахування пенсії, яка складала у 2014 року за місяць від 1218,00 грн. до 1301,00 грн.(а.с.90)., дані за період 2015 року відсутні (а.с.88), що підтверджує мінливість доходу відповідача.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

З наданих матеріалів справи вбачається, дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на теперішній час виповнилося 5 років.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 3000 грн. є обґрунтованим.

У іншій частині рішення суду першої інстанції судова колегія апеляційної інстанції також вважає вірним та залишає без змін, оскільки, судом правильно визначений час з якого стягуються аліменти, правильно проведено розподіл судових витрат та допущення рішення до негайного виконання.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови у позові у повному обсязі, судова колегія вважає недоведеними, оскільки вони не підтверджені належними доказами відносно неспроможності відповідача сплачувати аліменти до досягнення дитиною повноліття, оскільки, відповідач працездатний, працює та має дохід, хоча і мінливий, а наявність неврегульованих відносин між сторонами з приводу утримання малолітньої доньки саме і підтверджена даним позовом, що перебуває на розгляді у судових інстанціях.

Крім того, викладені у апеляційній скарзі доводи щодо перебування на утриманні відповідача його матері похилого віку є безпідставними, оскільки, дана обставина не підтверджена належними доказами, і до того ж, вказані посилання є суперечливими в контексті його тверджень про своє неналежне матеріальне забезпечення, що у свою чергу спростовуються також і тим, що його мати є пенсіонером за віком та отримує пенсію. Доказів перебування на утриманні апелянта будь-яких інших осіб, наявності зобов»язань за виконавчими листами суду не надано, як не надано належних доказів встановлення у відповідача значного погіршення стану здоров»я з встановленням інвалідності чи втратою працездатності.

Доводи позивача в апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.В.Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

ОСОБА_5