АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9798/15 Справа № 205/967/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Волошин М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 02 липня 2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № DNXRRX08390541, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1738,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості, а відповідач зобов'язалася повернути кошти у строк та на умовах передбачених договором.

З урахуванням всіх обставин позивач просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 20 890,95 грн., яка складається з наступного:

1598.90 грн. заборгованість за кредитом;

8514, 42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

298, 20 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

9008,43 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

500 грн. - штраф (фіксована частина)

971 грн. штраф (процентна складова)

та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені у повному обсязі.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNXRRX08390541 від 02 липня 2007 року в сумі 20890,95 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1598,90 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8514,42 грн.; заборгованості по комісії за користування м у розмірі 298.20 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 9008,43 грн.; штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в розмірі 971 грн.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», наступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNXRRX08390541, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1738,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості, а відповідач зобовязалася повернути кошти у строк та умовах, передбачених договором і Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння (міна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка порушили взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів та стягнув з позивачки заборгованість у розмірі 20890, 95 грн.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості, суд виходив із її розрахунку, наданого банком, однак колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені, як її складової частини, виходячи з наступного.

Так, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя ст.. 551 ЦК України з урахуванням положень ст.. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-100 цс14)

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зменшення розміру пені, застосувавши ч. 3ст. 551 ЦК України.

Таким чином, колегія судді вважає за можливе зменшити розмір пені з 9008, 43 грн. до 5 000 грн., в такому разі зменшиться і сума штрафу, який вираховується як 5% від суми заборгованості, з 971 грн. до 770.58 грн.

Отже, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача буде становити 16 682, 01 грн., з яких:

заборгованість за кредитом 1598, 90 грн.;

заборгованість за відсотками 8514, 42 грн.;

заборгованість по комісії - 298, 20 грн;

пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом 5000 грн.,

а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) 770.58 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що стягнення штрафу (фіксована частина ) у розмірі 500 грн. та процентна складова у розмірі 2 376, 83 грн. є недопустимими, оскільки їй вже нараховані штрафні санкції у вигляді комісії та пені.

Однак вказані висновки апелянта є помилковими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З урахуванням цієї норми права, а також положень ст. 611 ЦК України сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штрафу або пені).

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 5.1 указаного кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,12% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Також, відповідно до п. 5.3 указаного кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн, + 5 % від суми позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати пеню й штраф за порушення зобов'язання, але за різних підстав та за різні порушення зобов'язання: за порушення строку платежів і за порушення графіку платежів.

Довід апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, безпідставний оскільки відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Дана позиція зазаначена у Постанові Верховного суду України у справі № 6-126цс13 від 20.11.2013 року.

Про це зазначено також і у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 7 лютого 2014 року «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Заява про застосування позовної давності по даному спору від ОСОБА_2 до суду першої інстанції не надходила, тому на стадії апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції не може застосувати строк позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» пені та штрафу (процентної складової) за кредитним договором № DNXRRX08390541 від 02 липня 2007 року, зменшивши розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязань з суми 9008,43 грн. до 5 000 грн.,

- та зменшивши розмір штрафу (процентна складова) з суми 971 грн. до 770, 58 грн., зазначивши суму заборгованості яка підлягає стягненню у розмірі 16 682, 01 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_5