АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1220/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3588/15Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О.

суддів: Дорош А.І., Бондаревської С.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 вересня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Равильєвича про поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи, яка, заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Равильєвича про визнання боргу спільним майном подружжя, поділу майна та стягнення майна на користь ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказала, що за час перебування шлюбу з відповідачем, ними було придбано житловий будинок та транспортний засіб ВАЗ 21083 . Також остання вказала, що правовстановлюючі документи на вказане майно зареєстровані на її чоловіка, який зник в невідомому напрямку, за фактом зникнення розпочато кримінальне розслідування, в звязку з чим вона змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав.

08 липня 2015 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Равильєвича про визнання боргу спільним майном подружжя, та стягнення з кожного з відповідачів по частині боргу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4Р борг в сумі 1126082грн., дані кошти відповідачем були витрачені на потреби сім'ї. В свою чергу, оскільки ОСОБА_3 заперечує щодо наявності в неї зобовязань по вказаному боргу, він був змушений звернутись до суду.

Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Равильєвича про поділ спільного майна подружжя - задоволено.

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Равильєвича.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Равильєвичу по ? частки жилого будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул.. Степова, 17, с. Кузьменки, м. Комсомольськ, Полтавська область.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Равильєвичу по ? частки транспортного засобу автомобіль ВАЗ 21083, 1991 р.в. білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1, кузов № ХТА210830М0875907, реєстраційний номер № САЕ 390808.

Стягнуто з ОСОБА_4 Равильєвича на користь ОСОБА_3 судові витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 3 654 грн.

У задоволенні позову третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Равильєвича про визнання боргу спільним майном подружжя відмовлено повністю.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, вказуючи на порушення місцевим судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом не було прийнято до уваги надані ним докази, які підтверджують його позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині відмови у визнанні боргу в сумі 1126082 спільним боргом подружжя, тому рішення в частині поділу будинку та транспортного засобу між подружжям в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання боргу спільним боргом подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що кошти отримані ОСОБА_5 за борговою розпискою були використані в інтересах сім'ї.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 1987 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-КЕ № 484678 / а.с.6/

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 вересня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 квітня 2015 року, а також рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_2 борг в сумі 1 126 082 грн. / а.с. 29, 30-31,94-95/.

Як вбачається зі змісту рішень суду як першої так і апеляційної інстанції, борг стягнуто саме з відповідача ОСОБА_4, доказів, що борг був витрачений на потреби сім'ї рішеннями суду встановлено не було.

Також, як вірно було встановлено судом першої інстанції, що будь яких вимог до ОСОБА_3 щодо повернення боргу не предявлялось, остання не була залучена до участі у справі в якості сторони чи третьої особи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, спірне майно, яке підлягало поділу між подружжям було придбано протягом 1991 -1995 років, в свою чергу кошти за борговою розпискою ОСОБА_4 отримав у борг в ОСОБА_2 30 березня 2011 року, доказів, що вказані кошти були витрачені на потреби сім'ї матеріали справи не містять.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до Правової позиції, викладеній у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року, договір, укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї.

Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сімї, а на інші потреби, не створює обовязків для іншого з подружжя.

Отже, встановивши, що отримані ОСОБА_4 грошові кошти не були витрачені в інтересах сімї, а також те що ОСОБА_3 у письмовій формі згоду на укладення договору позики не надавала, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання боргу в сумі 1126082 грн. спільним боргом подружжя..

Оскільки доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які передбачені положеннями ч. 1 ст. 309 ЦПК України як підстава для скасування рішення, то апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: А.І.ОСОБА_6Бондаревська