Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 9 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 15 тис. доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим строком повернення до 20 грудня 2010 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 20 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якої був будинок АДРЕСА_1. Оскільки позичальник не виконувала зобов'язання за цими договорами, на вимоги банку не реагувала, утворилась заборгованість у розмірі 13 791 долар 08 центів США.

Ураховуючи наведене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на зазначений предмет іпотеки.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 9 грудня 2014 року, у задоволенні позову

ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки були наявні всі умови та підстави для застосування цього закону України, то суди вірно відмовили в позові.

Доводи касаційної скарги про те, що не доведено, що спірне житло, яке є предметом іпотеки, є єдиним житлом для ОСОБА_4, безпідставні, так як, посилаючись на ці обставини, саме банк зобов'язаний це довести і таких доказів він не надав (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник