У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, виселення та витребування правовстановлюючих документів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, виселення та витребування правовстановлюючих документів.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог банку відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року скасовано, позовні вимоги банку задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості в розмірі 623 620 грн 16 коп. за договором споживчого кредиту звернуто стягнення на предмет іпотеки ‒ житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка знаходиться за цією ж адресою.

Визнано за банком право власності на зазначені будинок та земельну ділянку.

Припинено право власності ОСОБА_3 на цей житловий будинок та земельну ділянку.

Виселено з указаного житлового будинку ОСОБА_3

Витребувано від ОСОБА_3 з передачею банку правовстановлюючих документів на вказане майно.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що банком не виконано вимоги ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 не виконує умови укладеного кредитного договору в результаті чого утворилася заборгованість. Ринкова вартість предмета іпотеки відповідно до експертного висновку, наданого відповідачем в апеляційному суді, нижча суми заборгованості. Інші мешканці, які зареєстровані в спірному будинку, не є відповідачами у справі, тому виселенню не підлягають.

Проте таких висновків суди дійшли передчасно.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Установлено, що 13 грудня 2007 року між АКІБ «Укрсиббан», яке змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту в розмірі 404 тис. грн терміном до 12 грудня 2014 року зі сплатою 13,4 % річних за користування кредитними коштами.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 623 620 грн 16 коп.

13 грудня 2007 року на забезпечення виконання вимог указаного кредитного договору між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 72539. Відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий № 90282008, яка розташована за вказаною адресою.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ОСОБА_4 в обґрунтування своїх вимог указує на те, що вона є дружиною ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про одруження від 16 червня 1983 року НОМЕР_1, копію якого додає. Спірне майно було придбано 26 листопада 1998 року, що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу, а тому є спільним майном подружжя, однак її до участі в розгляді справи залучено не було, а тому вона не мала можливості спростувати заявлені вимоги банком та скористатися наданими їй процесуальними правами в результаті чого порушено її права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з вимогами Закону України «Про іпотеку» іпотека житлових будинків і квартир, які перебувають у спільній сумісній власності, дозволяється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників повинна бути письмова і нотаріально посвідчена.

Положеннями ст. 578 ЦК України також встановлено, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

У п. 25 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення ст. 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.

Матеріали справи не містять доказів згоди на передачу в іпотеку спірного майна дружини ОСОБА_3 ‒ ОСОБА_4

Згідно з положеннями ст. 32 ЦПК України у разі, якщо предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох осіб, то позов пред'являється до кількох відповідачів, а в разі пред'явлення позову лише до одного відповідача, суд відповідно до ст. 33 ЦПК України має право за клопотанням позивача залучити до участі у справі співвідповідача.

З матеріалів справи вбачається, що у справі судом першої інстанції було ухвалено заочне рішення, при ухваленні якого не було належним чином перевірено та не встановлено коло осіб учасників процесу, які мають брати участь у розгляді справи, тим самим не залучено їх до участі у справі, в результаті чого не з'ясовано всіх обставин у справі та вплинуло на правильність ухваленого рішення.

Якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

При цьому суд касаційної інстанції враховує, що апеляційний суд в силу своїх повноважень, передбачених цивільно-процесуальним законодавством, позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача на стадії апеляційного провадження.

Також, слід зазначити, що апеляційний суд, беручи до уваги надану позивачем оцінку спірного майна, не з'ясував, що перешкоджало надати відповідний доказ до суду першої інстанції, оскільки апеляційний суд може досліджувати нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Зазначені порушення процесуального закону унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування ухвалених у даній справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

С.П. Штелик