УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/580/15-ц

Пров. №2/668/623/15

17.04.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Яворській Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ майна подружжя, мотивуючи тим, що вона та відповідач з 15.08.2004 року проживали однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Наприкінці листопада 2004 року сторони подали заяву до органів РАЦС про реєстрацію між ними шлюбу. В процесі підготовки до весілля сторони вирішили придбати автомобіль, у звязку із чим звернулися до установи банку для отримання кредиту на його придбання, який було оформлено на імя відповідача, а згодом за кредитні кошти придбано авто. Шлюб між сторонами був зареєстрований 25.12.2004 року, у шлюбі народились двоє дітей, однак рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11.10.2013 року шлюб між сторонами розірваний. Вважає, що за час спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу за період з 15.08.2004 року по 25.12.2004 року вони придбали та за спільною згодою зареєстрували на відповідача автомобіль DAEWOO SENS 1.3, д.н.з ВТ7013АА, свідоцтво про реєстрацію якого ОСОБА_2 отримав 09.12.2004 року. У звязку із викладеним, просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю без шлюбу за період з 15.08.2004 по 24.12.2004 року; визнати автомобіль DAEWOO SENS 1.3, д.н.з ВТ7013АА спільно нажитим майном подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину автомобіля DAEWOO SENS 1.3, д.н.з ВТ7013АА; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля DAEWOO SENS 1.3, д.н.з ВТ7013АА; вирішити питання про розподіл судових витрат.

В судовому засіданні позивач та ї представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позовних вимог, мотивовані тим, що до укладення шлюбу із позивачем, він разом із іншими членами своєї сімї проживав за адресою: м.Херсон. АДРЕСА_2. Позивач у вказаній квартирі не проживала, між ними не існувало усталених сімейних відносин, притаманних подружжю, не було спільного бюджету, спільне господарство не велось. Спірний автомобіль був придбаний відповідачем за рахунок кредитних коштів за договором, укладеним між ним та ПАТ «УкрСиббанк» 09.12.2004 року, всі витрати по якому були здійснені ним особисто, в тому числі і по внесенню першого внеску. Позивач за вказаним договором ані не надавала згоди на його укладання, ані виступала поручителем. Просив суд з зазначених підстав відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, суд встановив наступне.

Сторони з 25.12.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, та який рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11.10.2013 року розірваний.

Зазначені обставини вбачаються з матеріалів справи, сторонами не заперечуються, у звязку із чим вважаються судом встановленими та такими, що додаткового доказування не потребують.

Позивач у справі вказує на те, що у період часу з 15.08.2004 року та до моменту офіційної реєстрації шлюбу вона та відповідач проживали разом як чоловік та дружина, мали спільні кошти, спільний бюджет, вели спільне господарство за адресою: м.Херсон. пр. Сенявіна, б.156, к.2. кв.62. встановлення зазначеного факту для позивача має значення для подальшого поділу майна, набутого за цей період.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, що не повязується з підставами її створення. Згідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязанні спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу розглядаються у порядку окремого провадження. Як передбачено ч. 4 цієї ж норми закону суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, вбачається спір про право. Оскільки метою звернення позивача до суду є у подальшому поділ спільно нажитого із відповідачем майна, суд приходить до висновку про можливість вирішити питання про встановлення зазначеного факту при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Зясовуючи наявність фактів, які б свідчили про обставини сумісного проживання сторін однією сімєю як чоловіка та дружини, суд зауважує на тому, що, окрім, протилежних пояснень самих сторін, були допитані свідки з боку кожної із сторін, які під присягою у судовому засіданні, надали неоднозначні, взаємовиключні та також протилежні і суперечливі пояснення, за наявності яких суд був позбавлений можливості обєктивно встановити наявність або відсутність будь-яких відомостей про сумісне проживання

або не проживання сторін у спірний період. Крім того, позивач в межах норм. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суду належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх позиції не надав, зокрема доказів, які б підтвердили наявність юридичного факту проживання сторін однією сімєю (акти, анкети, автобіографії, листівки, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, реєстрація з місця проживання, обмінні ордери, довідки з місця проживання, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб та факти ведення сумісного господарства).

З огляду на викладене, за відсутності беззаперечних даних про наявність факту спільного проживання однією сімєю сторін як чоловіка та дружини до офіційного укладення шлюбу, судом зазначеного факту у встановленому законом порядку не встановлено.

Вирішуючи питання про визнання автомобіля DAEWOO SENS 1.3, д.н.з ВТ7013АА, придбаного у кредит ОСОБА_2 на своє імя, спільним майном подружжя суд приходить до наступного.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» державна реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

З аналізу зазначених вище норм та положень вбачається, що набуття права власності на автомобіль фіксується шляхом державної реєстрації такого права у відповідних органах.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що спірний автомобіль DAEWOO SENS 1.3, д.н.з ВТ7013АА, придбаний та зареєстрований за ОСОБА_2 09.12.2004 року на підставі акту прийому- здачі від 09.12.12004 року МВЧ 182442, про що надано відповідну довідку УДАІ УМВС України в Херсонській області № 6/12-2127 від 10.03.2015 року.

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що шлюб між сторонами зареєстрований 25.12.2004 року, а спірний автомобіль придбаний відповідачем 09.12.2004 року, за умов відсутності встановленого судом факту спільного проживання як дружини та чоловіка сторін, автомобіль DAEWOO SENS 1.3, д.н.з ВТ7013АА в контексті норми ст. 74 СК України не може бути визнаний майном, набутим за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у звязку із чим не підлягає поділу між останніми.

На підставі викладеного суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено судом, питання про розподіл судових витрат відповідно ст.88 ЦПК України не вирішується.

Керуючись ст.ст. ст. 321 ЦК, ст.ст. 60, 69, 70, 74 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-61,88, 209, 212, 214-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ майна подружжя - відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3