Провадження №2/359/2386/2015
Справа №359/8051/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Пустовіт А.Б.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Гірської сільської ради Бориспільського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що 04.08.2004 року помер ОСОБА_3 батько та чоловік позивачів. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку з господарськими будівлями на земельній ділянці площею 0,09 га, що розташована по вул.Шевченка, 6 у с. Гора Бориспільського району Київської області. ОСОБА_3 свідоцтва на право власності на житловий будинок не отримував.

За час свого життя ОСОБА_3 склав заповіт відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_1

27.07.2005 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться вищевказаний будинок та надвірні споруди.

ОСОБА_2 при обґрунтуванні вимог посилається на ст..1241 ЦК України відповідно до якої має право на обовязкову частку у спадщині як дружина померлого ОСОБА_3 Тому позивачі звернулися до суду визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини будинку з господарськими будівлями по вул. Шевченка, 6 у с. Гора Бориспільського району Київської області, який розташований на земельній ділянці площею-0,09 га та визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частини будинку з господарськими будівлями по вул.Шевченка,6 у с. Гора Бориспільського району Київської області, що розташований на земельній ділянці площею-0,09 га.

У судове засідання представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 не зявився. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить задовольнити його.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання також не зявилася. Надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Гірської сільської ради Бориспільського району у судове засідання не з'явився. Сільський голова ОСОБА_5 надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника Гірської сільської ради, Бориспільського району Київської області.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2004 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №094590 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 08.08.2007 року (а.с.12).

ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯФ №684384 від 29.03.1956 року, виданого Попівською сільською радою Буцького району Черкаської області, актовий запис №3 (а.с. 37).

Згідно Довідки виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області №1844 від 03.12.2008 року, виданої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що померлому 04.08.2004 року ОСОБА_3 належав на праві особистої власності житловий будинок та сарай, які розташовані на земельній ділянці площею 0,09 га, що знаходяться по вул.Шевченка, 6 в с.Гора Бориспільського району Київської області. Померлий проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою з 1984 року по день смерті (а.с.13). Також дана обставина підтверджується довідкою №348 від 30.10.2014 року виданою КП «БТІ» (а.с.57).

01.06.2004 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого на випадок його смерті все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.14).

24.02.2010 року ОСОБА_2 звернулась до Бориспільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка та з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку №6 по вул.. Шевченка у с. Гора Бориспільського району Київської області (а.с. 36).

Постановою державного нотаріуса Бориспільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що вона не надала правовстановлюючого документу на житловий будинок, належний її чоловіку ОСОБА_3 (а.с.16).

27.07.2005 року ОСОБА_1 отримала державний акт серії ЯА №611063 на право власності на земельну ділянку площею 0,0901 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка знаходиться по вул.. Шевченка, 6 в с.Гора Бориспільського району.

Як вбачається із Довідки (виписки з домової книги про склад сімї та прописки) у будинку померлого ОСОБА_3 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 46).

Як вбачається з довідки на право особистої власності робітника або службовця на будинок, що видається, у звязку видачею свідоцтва про право на спадщину, №1844 від 03.12.2008 року, згідно з записом погосподарської книги Гірської сільської ради за реєстраційним номером №670, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в Бориспільському районі, с.Гора, вул.Шевченка, буд. 6, належав ОСОБА_3 на праві особистої власності. Будинок був побудований у 1985 році (а.с. 13).

18 серпня 2010 року на вказане домоволодіння КП Бориспільської районної ради Бориспільського районного «Бюро технічної інвентаризації» був виготовлений технічний паспорт ім'я ОСОБА_3 (а.с.8-11).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця ОСОБА_3 виникло право власності на вказане домоволодіння.

У відповідності до ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 25 січня 1956 року по 04.08.2004 року - день смерті спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ЯФ №684384 виданого Попівською сільською радою Буцького району Черкаської області (а.с.37).

У відповідності ст. 22 КЗпШС України (в редакції 1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що будинок №6 по вул..Шевченка в с.Гора Бориспільського району Київської області, що належав померлому на праві особистої власності, побудований у 1984 році, тобто набутий за час шлюбу тому є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_2 має право на спадкування ? частини житлового будинку , що розташований на земельній ділянці площею 0,09 га, що знаходиться по вул.. Шевченка, 6 у с. Гора Бориспільського району Київської області,що належав померлому.

У разі відсутності заповіту ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали б право на спадкування ? частини будинку в рівних частинах, тобто по ? частини будинку. Оскільки є заповіт, то ОСОБА_2 належить обовязкова частка 1/8 частина та її ? частина, а ОСОБА_1 належить 3/8 частини будинку, що належав померлому ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, за час свого життя померлий склав заповіт відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.14). Так як, ОСОБА_2 дружина померлого має право на 1/8 обовязкову частку спадкового майна, то інша частина, а саме 3/8 частини вищевказаного житлового будинку підлягає спадкуванню за заповітом за ОСОБА_1 Тобто ОСОБА_2 враховуючи її частку ? та обовязкову 1/8 частку будинку, належить 5/8 частин, а ОСОБА_1 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями на земельній ділянці площею 0,09 га, що розташована по вул.Шевченка, 6 у с. Гора Бориспільського району Київської області.

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачі не можуть, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Враховуючи те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати право власності на 3/8 частини будинку з господарськими будівлями по вул.Шевченка,6 у с. Гора Бориспільського району Київської області, що розташований на земельній ділянці площею-0,09 га. за ОСОБА_1, а за ОСОБА_2 5/8 частин вищевказаного будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3

Керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ст.391, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1273, ч.2 ст.1275 ЦК України, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Гірської сільської ради Бориспільського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини будинку з господарськими будівлями по вул.. Шевченка, 6 у с. Гора Бориспільського району Київської області, який розташований на земельній ділянці площею-0,09 га, після смерті ОСОБА_3, який помер 04.08.2004 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частини будинку з господарськими будівлями по вул.. Шевченка, 6 у с. Гора Бориспільського району Київської області, який розташований на земельній ділянці площею-0,09 га, після смерті ОСОБА_3, який помер 04.08.2004 року.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.С. Чирка