Справа № 552/7003/14-ц
27 лютого 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Самсонової О.А.
при секретарі - Куліш О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року в сумі 3951 грн. 90 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1.
Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 406 грн. 44 коп. та 3 % річних в сумі 117 грн. 69 коп. Всього просив стягнути 4476 грн. 03 коп.
Ухвалою суду від 25 грудня 2014 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 (а.с.42).
Представник позивача Пихтіна Ю.А. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали.
До висновку про належне повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного.
Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідачів направлялись судом за останнім відомим місцем їх проживання, які повернулись до суду без вручення відповідачам за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.
У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Оскільки відповідачами судові повістки, направлені судом на їх ім'я, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання та через відсутність адресата, суд вважає відповідачів такими, що були належним чином повідомленими по час та місце судового розгляду.
Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились з ухваленням заочного рішення у справі.
Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 був споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 до 30 грудня 2013 року (а.с.29-30).
ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30 грудня 2013 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.29-30).
Таким чином з 30 грудня 2013 року споживачем послуг теплопостачання за адресою вказаної квартири став ОСОБА_2
На час укладення вказаного договору купівлі-продажу квартири борг ОСОБА_1 за послуги теплопостачання перед позивачем складав 2738 грн. 94 коп. (а.с.5).
За період з 30 грудня 2013 року по 01 вересня 2014 року у нового власника даної квартири ОСОБА_2 борг виник у розмірі 1212 грн. 96 коп. (а.с.5).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.
За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.
Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2005 року № 630.
Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.
На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до сум заборгованості.
Тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути 2738 грн. 94 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 329 грн. 04 коп., 3 % річних в сумі 105 грн. 63 коп., на відшкодування понесених судових витрат - суму у розмірі 173 грн. 00 коп., всього необхідно стягнути 3346 грн. 61 коп.
З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути 1212 грн. 96 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 64 грн. 97 коп., 3 % річних в сумі 12 грн. 21 коп., на відшкодування понесених судових витрат - суму у розмірі 70 грн. 60 коп., всього необхідно стягнути 1360 грн. 74 коп.
Судові витрати між відповідачами розподілені пропорційно до задоволених відносно них вимог (ОСОБА_1 - 71%, ОСОБА_2 - 29%).
Керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -
Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

27.02.2015