Номер провадження: 22-ц/785/8191/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 /ОСОБА_3/ ОСОБА_4, треті особи Одеська міська рада, комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Північний» про виселення за зустрічним позовом ОСОБА_2 /ОСОБА_3/ ОСОБА_4 до Сувооровської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім»єю, про визнання членом сім»ї наймача, про визнання права користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2015 року, -

встановила:

10.10.2014 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської Ради звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що їм стало відомо, що остання самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, житловий будинок № 63 по вул. Кримській є комунальною власністю територіальної громади міста ОСОБА_5 та знаходиться на балансі комунального підприємства „Житлово-комунальний сервіс „Північний".

Спірна квартира № 45, житловою площею 31,38 кв.м у житловому будинку № 63 по вул. Кримській не приватизована та знаходиться у комунальній власності громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та оперативному управлінні Суворовської районної адміністрації.

Відповідно до інформації КП „ЖКС „Північний", особовий рахунок на спірну квартиру відкрито на гр. ОСОБА_6, який помер 21.05.2014 р.

09.09.2014р вищевказана квартира опечатана співробітниками дільниці №1 КП «ЖКС «Північний» про що складено відповідний акт.

Однак, у вказану квартиру без будь-яких законних підстав, самоправно вселилась ОСОБА_3, яка видає себе за дружину померлого гр. ОСОБА_6 При цьому, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 ордер на зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 не отримувала, у зв»язку з чим просять позов задовольнити та виселити її з квартири без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_2, не визнаючи позов, звернулась з зустрічним позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання членом сімї наймача, про визнання права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 06 квітня 2014 року помер ОСОБА_7, який на станом на день смерті постійно мешкав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, вона проживала разом з ним в цій квартирі в період з 2008 року по день його смерті однією сім'єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу і вели спільне господарство.

Вважає, що вона, проживаючи однією сім'єю з наймачем житлової квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_7 в якості його дружини, та ведучи з ним спільне господарство, була і є членом сім'ї наймача з моменту вселення у вказану квартиру і відповідно має право на користування спірною квартирою.

Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради просив відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Справу розглянуто у відсутність представників Одеської міської Ради та КП ЖКС «Північний».

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2015 року позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 /ОСОБА_3/ Л.С. відмовлено.

ОСОБА_2 /ОСОБА_3/ Л.С., вважаючи рішення суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, надала до суду апеляційну скаргу про його скасування з постановленням нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,згідно ордеру № 2456 виданого в лютому 1972 року право на зайняття житлової квартири № 45 в будинку № 80 корпусу № 5 по вулиці Дніпровській (нині - Кримській) в місті ОСОБА_5 мали ОСОБА_8, Лобач (після шлюбу - Горік) В.П., Горік (після шлюбу - ОСОБА_9) Л.А., ОСОБА_7 (а.с. 81)

На теперішній час, нумерація будинку, а також назва вулиці змінені з вул. «Дніпровська» на вул. «Кримська» та номер будинку з «№80» на «63».

ОСОБА_8 помер 18.02.1987 року (а.с. 83), ОСОБА_9 померла 18 липня 1999 року (а.с. 84), ОСОБА_10 померла 21.11.2008 року (а.с. 85), ОСОБА_7 помер 06 квітня 2014р. (а.с. 82).

На теперішній час в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрованих осіб не має (а.с. 4).

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 б. № 63, кв.9. (а.с. 3).

19 березня 2015р. розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 (а.с. 77, 108).

Частиною 1 ст. 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, оскільки відповідач під час спільного проживання з померлим ОСОБА_7 перебувала в шлюбі з ОСОБА_11, в такому випадку на дані правовідносини не розповсюджується дія ст. 74 СК України, що, в свою чергу, виключає можливість встановлення факту проживання однією сімєю.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 б. № 63, кв.9. (а.с. 3). Також в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_12 (батько), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_13 (мати), а тому, в силу ч. 2 ст. 64 ЖК України, є членом сімї саме наймача ОСОБА_12 по квартирі АДРЕСА_5, а не членом сімї померлого наймача ОСОБА_7

Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет

районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради

народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_2 не отримувала ордер на зайняття квартири АДРЕСА_6 та займає її самоправно.

Частиною 3 ст. 116 ЖК України встановлено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_2 про виселення підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання членом сімї наймача, про визнання права користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

ОСОБА_2 /ОСОБА_3/ Н.С.не надала жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вона посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 /ОСОБА_3/ ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

ОСОБА_14