Справа № 1007/8119/12 Головуючий у І інстанції Шинкарь А. О
Провадження № 22-ц/780/514/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько
Категорія 18 04.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2015 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, припинення права власності на частку у спільному майні , визнання права власності на 1/2 частину нежилого приміщення, усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, стягнення упущеної вигоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення частки у праві спільної часткової власності, припинення права власності на частку у спільному майні,-

встановила:

у липні 2012 року позивачка, за основним позовом, звернулася до суду обгрунтовуючи свої вимоги тим, що їй та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належала нежитлова будівля (магазин-кафетерій) по АДРЕСА_1 (по 1/2 частині кожній). На підставі підробленої довіреності, належна їй 1/2 частина нежитлової будівлі поза її волею була відчужена 22.03.2008 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_4, а останнім за договором купівлі-продажу від 22.04.2008 року - ОСОБА_5

24.07.2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за яким ОСОБА_3 (від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_6) та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_1 купив спірну нежитлову будівлю (магазин-кафетерій).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року, визнано недійсними договори купівлі-продажу 1/2 частини спірної нежитлової будівлі від 22 березня, 22 квітня 2008 року та договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) від 24 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в частині купівлі-продажу 1/2 частини цієї нежитлової будівлі, яка належала ОСОБА_5

Позивач зазначив, що при укладенні та нотаріальному посвідченні 24.08.2008 року договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) не дотримано вимог ст.362 ЦК України, оскільки продаж належної ОСОБА_3 1/2 частини цієї нежитлової будівлі вчинено з порушенням її (позивача) переважного права, як співвласника, на купівлю частки у праві спільної часткової власності, а тому просить перевести на неї права та обов'язки покупця за вказаним договором купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) в частині купівлі-продажу 1/2 частини, яка належала ОСОБА_3, припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаної нежитлової будівлі та визнати за нею право власності на цю 1/2 частину, стягнувши з неї на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини спірної будівлі, яка відповідно до умов договору купівлі-продажу становить 257 884 грн.

Також зазначала, що через довготривалий розгляд цивільної справи щодо повернення їй у власність 1/2 частини спірної нежитлової будівлі вона не мала можливості звернутися до суду з позовом про переведення прав та обов'язків покупця в межах встановленого ст.362 ЦК України річного строку, тому вважає, що строк позовної давності пропущений нею з поважних причин і просить його поновити.

Крім того, позивач зазначав, що 09.07.2012 року між нею та ФОП ОСОБА_7 укладено договір оренди 1/2 частини спірної нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) строком на 35 місяців, зі сплатою орендної плати в сумі 21 568 грн. за місяць. Однак, відповідач чинить перешкоди в користуванні належною їй 1/2 частиною нежитлової будівлі, у зв»язку з чим умови договору оренди не виконуються, орендна плата не сплачується. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача вона зазнала збитків на суму 388 224 грн., (упущена вигода), оскільки не отримала орендну плату за період з 09.07.2012 року по 09.01.2014 року (21 568 грн. х 18 місяців = 388 224 грн.).

Враховуючи вище викладене позивачка, за основним позовом, просила суд:

- визнати поважними причини пропуску позовної давності та поновити їй строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів;

- перевести на неї права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину-кафетерію), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 (від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_6), ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони, посвідченого 24 липня 2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №1793, в частині купівлі-продажу 1/2 частини цієї нежитлової будівлі, яка належала ОСОБА_3;

- припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаної нежитлової будівлі (магазину-кафетерію);

- повернути ОСОБА_1 кошти, внесені нею на депозитний рахунок суду в розмірі 257 884 гривень;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної нежитлової будівлі (магазину-кафетерію);

- зобов»язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні нежитловою будівлею (магазином-кафетерієм) шляхом його виселення, вселення її в нежитлову будівлю та передачі їй ключів від вхідних дверей та приміщень нежитлової будівлі;

- стягнути з ОСОБА_1 на її користь упущену вигоду в розмірі 388 224 гривень.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 пред»явив зустрічний позов до ОСОБА_2 про збільшення частки у праві спільної часткової власності, припинення права на частку у спільному майні, у якому зазначає, що після купівлі 24.07.2008 року спірної нежитлової будівлі він за власні кошти зробив невід»ємні поліпшення внаслідок чого суттєво збільшилась вартість цього майна.

Згідно звіту про оцінку майна вартість будівлі без поліпшення складає 613300 грн., а з поліпшеннями - 2 355 030 грн. Посилаючись на те, що вартість частки ОСОБА_2 без урахування поліпшень становить 306 650 грн. (613 300/2=306650), а його, з урахуванням поліпшень - 2 048 380 грн. (2 355 030 - 306 650 = 2 048 380), позивач вважає, що його частка у праві спільної часткової власності на спірну будівлю повинна бути збільшена до 87/100 частки (2 048 380 / 2 355 030 х 100% = 87%), а ОСОБА_2 - зменшена до 13/100 частки (306 650 / 2 355 030 х 100% = 13%).

Посилаючись на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, позивач вважає, що право власності ОСОБА_2 на 13/100 частини спірної будівлі має бути припинено на підставі ст.365 ЦК України з виплатою на її користь грошової компенсації в сумі 306 650 грн.

У зв»язку з наведеним позивач, за зустрічним позовом просив збільшити його частку у праві спільної часткової власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 до 87/100, а частку ОСОБА_2 - зменшити до 13/100; припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй частку вказаної нежитловій будівлі з виплатою їй грошової компенсації в сумі 306 650 грн.; визнати за ОСОБА_1 право власності на всю спірну нежитлову будівлю.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року в задоволенні первинного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та постановити в частині відмови в задоволенні зустрічного позову нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов.

Вказав, що рішення незаконне та необґрунтоване, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невірною оцінкою доказів, з невідповідністю висновків суду обставин справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги надані ним докази про те, що після купівлі 24.07.2008 року спірної нежитлової будівлі він за власні кошти зробив невід»ємні поліпшення внаслідок чого суттєво збільшилась вартість цього майна

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належала нежитлова будівля (магазин-кафетерій) по АДРЕСА_1 (по 1/2 частині кожній). На підставі підробленої довіреності, належна ОСОБА_2 1/2 частина нежитлової будівлі поза її волею була відчужена 22.03.2008 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_4, а останнім за договором купівлі-продажу від 22.04.2008 року - ОСОБА_5

24.07.2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі, за яким ОСОБА_3 (від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_6) та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_1 купив спірну нежитлову будівлю (магазин-кафетерій).

У серпні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреностей та договорів купівлі-продажу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року, визнано недійсними довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_9 продати належну їй 1/2 частину спірної нежитлової будівлі та договори купівлі-продажу цієї 1/2 частини нежитлової будівлі від 22 березня, 22 квітня 2008 року та договір купівлі-продажу від 24 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в частині купівлі-продажу 1/2 частини цієї нежитлової будівлі, яка належала ОСОБА_5

03.07.2012 року ОСОБА_2 отримала дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно (нежитлову будівлі) та зареєструвала право власності в БТІ.

Наведене підтверджується копією рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2009 року, яке набрало законної сили, копією ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2012 р., копією дублікату свідоцтва про право власності від 03.07.2012 р. та копією витягу про державну реєстрацію прав від 03.07.2012 р.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині спірної нежитлової будівлі.

Зі змісту статті 358 ЦК України вбачається, що володіння і користування майном, яке є у спільній частковій власності здійснюється за домовленістю та згодою співвласників і ніхто із них не має переважного права щодо цього майна перед іншим співвласником.

Згідно з ч.3 ст.357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

У відповідності до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

ОСОБА_10 не надано належних доказів на підтвердження зроблених ним поліпшень у спірному приміщенні, і того, що у зв»зку з цим розмір його частки у збільшився в зазначеному приміщенні.

За клопотанням ОСОБА_1, була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Проте дана експертиза не проведена, оскільки ОСОБА_1 не оплатив її вартість.

Інших доказів, на підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_1, не подано.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм матеріального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

Рішення суду, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, сторонами на оскаржувалося, і колегією суддів, в цій частині не перевірялося.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку відмовивши в задоволенні позовів.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційні скарги і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді