АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6466/15 Справа № 188/1576/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Єлізаренко І.А., Ремеза В.А.

При секретарі Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Фермерського господарства "Зоря" на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства "Зоря" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ФГ "Зоря" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано звільнення ОСОБА_2 незаконним.

Зобов'язано ФГ "Зоря" скасувати наказ №46 від 29.08.2014 року про звільнення ОСОБА_2, зробивши відповідний запис до його трудової книжки.

Зобов'язано ФГ "Зоря" поновити ОСОБА_2 на посаді заступника голови ФГ "Зоря", ділянка рослинництво по контракту.

Зобов'язано ФГ "Зоря" внести запис до трудової книжки ОСОБА_2 про переведення ОСОБА_2 з 01.04.2014 року на посаду заступника голови ФГ "Зоря", ділянка рослинництво по контракту.

Стягнуто з ФГ "Зоря" на користь ОСОБА_2 середній заробіток, згідно встановленого окладу, за час вимушеного прогулу з 30.08.2014 року до дня поновлення на роботі; невиплачену заробітну плату за період з 18.01.2013 року по 29.08.2014 року в сумі 21905 грн. 51 коп.; компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою в розмірі 4637 грн.91 коп.; компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 1581 грн.00 коп.; моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнуто з ФГ "Зоря" в дохід держави судовий збір у розмірі 521 грн. 78 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць.

Додатковим рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року доповнено резолютивну частину основного рішення суду в частині: "Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць" словами: "В розмірі 1286,97 грн. з вже утриманими обовязковими платежами в якості податків та зборів".

Додатковим рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року доповнено резолютивну частину основного рішення суду в частині: "Стягнути з ФГ "Зоря" на користь ОСОБА_2 середній заробіток, згідно встановленого окладу, за час вимушеного прогулу з 30.08.2014 року до дня поновлення на роботі" словами: "в сумі 9 193,33 грн. з вже утриманими обовязковими платежами в якості податків та зборів".

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду від 20.03.2015 року і ухвалити нове про відмову з задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки (а.с.7-8 т.1), наказу по ФГ «Зоря» (а.с.23 т.1) ОСОБА_2 прийнятий на роботу комерційним директором з 18.01.2013 року.

Відповідно до наказу №46 від 29.08.2014 року ОСОБА_2 звільнений з роботи по ст.41 п.2 КЗпП з 29.08.2014 року на підставі рішення профспілкового комітету.

Підставою для розгляду питання на профспілковому комітеті був лист ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_2 було запропоновано провести кінцевий розрахунок по заборгованості перед ОСОБА_2 , щоб останній повернув розписки та написати акт звірки. Як зазначив у даному листі ОСОБА_3, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 відмовився від його пропозиції і натомість запропонував укладати чергові договори та зобов'язання, викликало у ОСОБА_3 недовіру, ОСОБА_3 припустив, що це шантаж. Крім того, ОСОБА_3 вважає необхідним звільнення з метою запобігти підробки документів ОСОБА_2 та рейдерського захвату ним господарства.(а.с.25-26 т.1).

Відповідно до довідок №827 та №828 від 10.11.2014 року , які були надані ОСОБА_2 було нараховано заробітної плати за 2013 рік 18125 грн. 71 коп., за 2014 рік 12 000 грн. За мінусом єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, відповідач не виплатив ОСОБА_2 заробітну плату в сумі 24 662 грн.51 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що роботодавцем було звільнено працівника з порушенням порядку та норм трудового законодавства, належним чином не виплачувалась заробітна плата, а тому виникла заборгованість, а також з того, що внаслідок незаконних дій відповідача, позивачу завдана моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях та негативних змінах у його житті.

Доводи апеляційної скарги ФГ "Зоря" про те, що ОСОБА_2 було звільнено в порядку передбаченому діючим трудовим законодавством не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Підстава для звільнення, а саме, письмова позиція ОСОБА_3, який вважає необхідним звільнення ОСОБА_2 з метою запобігти підробки документів, можливого рейдерського захвату останнім господарства є неправомірною, будь яких доказів, про передачу ОСОБА_2 грошових, товарних або культурних цінностей суду не надано.

Питання про надання дозволу на звільнення на профспілковому комітеті розглядалось двічі: 08.08.2014 року та 29.08.2014 року(а.с.28,30 т.1), постанови про надання згоди прийняті профспілковою групою, крім того подання, його розгляд, здійснено з грубим порушенням ст. 43 КЗпП України, відповідні протоколи оформлено неналежно.

Розірвання трудового договору відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Письмове подання власника розглядається у п'ятнадцятиденний строк, воно повинно бути обґрунтованим. Подання власника про розірвання трудового договору з працівником розглянуто у відсутність позивача. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою з можливою участю його адвоката.

Відповідачем не надано доказів про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про виклик на засідання профспілкового комітету.

Твердження відповідача про те, що наданий позивачем контракт від 01.04.2014 року про прийняття його на посаду заступника голови ФГ "Зоря" не є легітимним, оскільки був складений як проект, який так і не уклали є необґрунтованим, оскільки позивачем надано суду належним чином оформлений контракт, який укладено ФГ "Зоря" в особі голови ОСОБА_3 з ОСОБА_2 від 01.04.2014 року про те, що ОСОБА_2 приймається на посаду заступника голови ФГ "Зоря" - ділянка рослинництво. Крім того, даний контракт відповідачем не оскаржувався, а тому фактично є дійсним.

Посилання апелянта на картку зі зразками підписів і відбитків печатки в якій вказано посаду ОСОБА_2 як "комерційний директор" не можуть бути прийняті до уваги, оскільки така картка не може слугувати належним доказом, так як посвідчує лише належність підпису та печатки особі, а не визначає його посаду.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір про повну матеріальну відповідальність від 18.01.2013 року дає можливість звільнення працівника по п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Переліком, затвердженим Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС №447/24 від 28.12.1977 року, передбачені посади, за якими з працівниками можуть бути укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, проте відповідач не надав жодних доказів того, що ОСОБА_2 були передані будь-які матеріальні цінності і того, що його посада відноситься до вказаного переліку.

Наданий до суду договір про повну матеріальну відповідальність від 18.01.2013 року складено в одному екземплярі, крім того, текст типового договору було змінено, що є порушенням.

Таким чином, даний договір не може бути прийнятий як належний доказ та бути підставою для звільнення ОСОБА_2 за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 належним чином отримував заробітну плату є необґрунтованим, оскільки за вимогою суду, відповідачем не надано оригіналів первинних документів, а саме, витратних касових ордерів та табелів обліку робочого часу, які б підтверджували отримання позивачем заробітної плати в зв'язку з їх викраденням.

Проте, при викраденні первинних документів, керівником ФГ "Зоря" порушено вимоги п.6.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого Наказом МФУ №88 від 24.05.1995 р.. а саме: "У разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення. Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду. Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також державній податковій Інспекції - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний строк. Абзац третій пункту 6.10 глави 6 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів N 372 ( 10 ) від 07.06.2010 ).

Доказів на підтвердження вчинення керівником ФГ "Зоря" передбачених дій суду не надано.

Також на вимогу суду відповідачем не надано оригіналів відомостей про нарахування заробітної плати, у звязку з тим, що це є комерційною таємницею та ОСОБА_2 не був включений до цих відмостей(а.с. 58-59 т-2).

Надані ж відповідачем до суду копії видаткових касових ордерів, табелів обліку робочого часу, завірені після викрадення оригіналів цих документів юристом господарства не в установлено законом порядку, визивають сумніви щодо відповідності їх оригіналам, а тому не можуть бути належним доказом по справі.

Щодо компенсації по несвоєчасному розрахунку по заробітній платі та компенсації за невикористані відпустки, то сторони не заперечували правильність розрахунку (а.с.118 т.1) компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також не заперечувався факт того, що позивач не використав передбачену законом відпустку 2013-2014 роках, питання розрахунку не оспорювалось.

Відповідач до суду доказів на обґрунтування своєї позиції не надав і, таким чином, відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Зоря" відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: