АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6209/15 Справа № 185/5625/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Боженко Л. В. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до законного представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, - ОСОБА_7, Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, Відділ держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності на частку у жилому будинку та на частку земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року позивачі звернулись до суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до законного представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7, Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, Відділ держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності на частку у жилому будинку та на частку земельної ділянки, уточнивши позовні вимоги, просили ухвалити рішення, яким визнати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, видане Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 19 вересня 2001 року на ім'я спадкоємця ОСОБА_9, та зареєстроване в реєстрі за № 1-3783 частково недійсним; визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/6 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8; визнати за ОСОБА_10 право власності на 4/15 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/15 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9; визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,5350 га, розташовану на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий Павлоградською районною державною адміністрацією 14.05.2007року на ім'я ОСОБА_9, частково недійсним; визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 4,5350 га, що розташована на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподар ського виробництва, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 4,5350, розташованої на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподар ського виробництва, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 ; визнати за ОСОБА_10 право власності на 2/15 частки земельної ділянки площею 4,5350 га, що розташована на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподар ського виробництва, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/15 частки земельної ділянки площею 4,5350, що розташована на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподар ського виробництва, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9. Сплативши судовий збір, згідно чинного законодавства.

У обґрунтування позовної заяви, позивачі посилались на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9, який є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а ОСОБА_4 мати померлого. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку АДРЕСА_1, інвентаризаційна вартість якого складає 177 314 гривень та земельної ділянки площею 4,5350 га, розташованої на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, грошова оцінка земельної ділянки № 6/03-5433 від 11.09.2012р., виданої відділом Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області складає 92 418,98 гривень.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_9 не залишив. На час смерті спадкодавець ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі не перебував, так як його дружина - ОСОБА_8, НОМЕР_2, померла - ІНФОРМАЦІЯ_3. З живих батьків на час смерті спадкодавця ОСОБА_9 у нього лишилася мати, позивач у справі - ОСОБА_4. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_9 є його діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та його мати - ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_3, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від батьківської спадщини на користь свого брата - ОСОБА_2.

За таких обставин, на теперішній час, спадкоємцями після померлого ОСОБА_9 є позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також неповнолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6, законним представником яких є відповідач - ОСОБА_7.

У травні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька - ОСОБА_9 та свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_8, оскільки, на час смерті матері він був неповнолітнім і за законом є таким, що фактично прийняв спадщину після померлої матері. Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом йому було відмовлено з тих підстав, що отримуючи свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 дружини ОСОБА_8 його батько - ОСОБА_9 не зазначив у заяві про прийняття спадщини, що у спадкодавиці ОСОБА_8 крім нього, є і інші спадкоємці першої черги за законом, і які фактично прийняли спадщину, а саме - рідні сини померлої: ОСОБА_2, який на час смерті матері був неповнолітнім, та ОСОБА_3, який на час смерті матері був повнолітнім, але як і неповнолітній його брат ОСОБА_2 на день смерті матері був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавицею у жилому будинку АДРЕСА_1.

За таких обставин Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, рекомендувала ОСОБА_2, у разі якщо він з братом ОСОБА_9 мають наміри отримати свідоцтство про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. матері - ОСОБА_8 звернутися з позовом до суду про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке отримав їх батько - ОСОБА_9 після померлої дружини.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, оскільки вважають, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 були її чоловік - ОСОБА_9 та два сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 спадкоємцями є його сини від шлюбу з ОСОБА_8: ОСОБА_2, ОСОБА_3, його мати - ОСОБА_4, а також відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2013 року - неповнолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.39).

ОСОБА_9 та ОСОБА_8, батьки позивачів, перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.12.1979 року і до смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14,12). У період шлюбу батьками сумісно був побудований жилий будинок АДРЕСА_1, який після завершення будівництва був зареєстрований на батька - ОСОБА_9. Також, ОСОБА_9 була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м по АДРЕСА_1 для будівництва жилого будинку та договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого дому на праві приватної власності від 27.01.1986р., посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори.

Вказаний будинок був введений в експлуатацію відповідно до акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію жилого дому від 11.11.1999року,затвердженого рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів № 915 від 08.12.1999р. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 758 від 12.09.2012р. про зміну поштової адреси домоволодінню.

За таких обставин, жилий будинок АДРЕСА_1, відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції від 20.06.1969р. зі змінами та доповненнями, який був чинним на час виникнення відносин щодо прав власності на даний жилий будинок, є сумісним майном подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Тобто, на час відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8, її спадкова маса складалась з 1/2 частки належного на праві спільної власності жилого будинку АДРЕСА_1 та належного їй особисто на праві власності земельного паю на земельну ділянку, площею 4,5350, розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту спадкодавця ОСОБА_8 не складала.

Усі троє спадкоємців після померлої ОСОБА_8 фактично прийняли спадщину, так як на час її смерті були зареєстровані та постійно проживали разом з нею за адресою спадкового майна - жилого будинку АДРЕСА_1, і після її смерті всі троє вступили у володіння спадковим майном, продовживши проживання у спірному жилому будинку. За таких обставин спадкове майно спадкодавиці ОСОБА_8, яке складається з 1/2 частки жилого будинку АДРЕСА_1, має бути розподілене між її спадкоємцями ОСОБА_9 та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/6 частини за кожним, а частка ОСОБА_9 у будинку має складати - 2/3 частини. Спадкове майно ОСОБА_8, яке складається з земельного паю на земельну ділянку, розташовану на землях Привовчансмької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, має бути розподілене між її спадкоємцями: ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/3 частки за кожним окремо.

На частку у жилому будинку спадкоємець ОСОБА_9 свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої дружини ОСОБА_8 не отримував, оскільки будинок був зареєстрований на його ім'я, онак, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на належний їй на праві власності земельний пай - земельну ділянку площею 4,5350, що розташована на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, у своїй заяві ОСОБА_9 зазначив, що інші спадкоємці у померлої ОСОБА_8 відсутні.

Зазначені обставини підтверджені оглянутою у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції копією спадкової справи № 667 від 19.09.2001 року.

Саме тому, позивачі просять свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, видане Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 19 вересня 2001 року на ім'я спадкоємця ОСОБА_9, та зареєстроване в реєстрі за № 1-3783 визнати частково недійсним, так як порушені їх права як спадкоємців на частку у спадковому майні після смерті матері.

Крім того, після смерті батька - ОСОБА_9 відкрилася спадщина у вигляді : 2/3 частки жилого будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частки земельного паю - земельної ділянки площею 4,5350, що розташована на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка має бути розподілена між спадкоємцями першої черги за законом, а саме за позивачами і ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках, а саме : у житловому будинку частка кожного із спадкоємців має складати -2/15ч. ( 2/3ч. : 5 = 2/15ч. ), а частка кожного у земельній ділянці має складати - 1/15ч. ( 1/3ч.: 5 = 1/15ч. ).

У зв'язку з тим, що спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від своєї частки у спадщині після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_9 на користь свого брата ОСОБА_2, про що надав до Першої павлоградської державної нотаріальної контори в установлений законом строк відповідну заяву, частки спадкоємців у спадщині після померлого ОСОБА_9 мають бути розподілені наступним чином :

-у житловому будинку частка спадкоємця ОСОБА_2 має складати -4/15ч. ( 2/15+2/15:= 4/15ч. ), а частки ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 рівними по 2/15ч. за кожним окремо;

-у земельній ділянці частка спадкоємця ОСОБА_2 має складати -2/15ч. ( 1/15 + 1/15 = 2/15ч. ), а частки ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 рівними по 1/15ч. за кожним окремо.

З урахуванням фактично прийнятої позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частки спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. матері ОСОБА_8 право власності на земельну ділянку площею 4,5350, розташовану на зеділях Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, має бути розподілене між позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином :

-за ОСОБА_2 має бути визнане право власності на 7/15ч. земельної ділянки;

-за ОСОБА_3 на 1/3ч.;

-за позивачкою ОСОБА_4 та неповнолітніми спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/15ч. за кожним окремо, а свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, видане Першою павлоградською державною нотаріальною конторою 19 вересня 2001 року на ім'я спадкоємця ОСОБА_9, та зареєстроване в реєстрі за № 1-3783 частково недійсним.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не довели що вступили в управління або користування спадщиною після смерті матері ОСОБА_8, не можна взяти до уваги, зважаючи на наступне.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8, батьки позивачів, перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.12.1979 року до смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14,12).

Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_9 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 що розташований на земельній ділянці площею 1 790 кв.м. на підставі договору про право забудови (рн 2-460 від 11.02.1986 року) посвідчене Першою павлоградською держнотконторою і це право власності зареєстроване 11.02.1986 року в КП «ПавлоградськеМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 92 за № 211 (а. с. 30).

Отже, ОСОБА_9 став власником спірного будинку під час зареєстрованого шлюбу, а тому будинок, в силу ст. 22 КпШС України (що діяла на момент виникнення такого права), є спільною сумісною власністю подружжя і кожен із подружжя має право на ? частку цього будинку (ст. 28 КпШС України).

Подружжя ОСОБА_9, разом зі своїми синами ОСОБА_9 та ОСОБА_2, були зареєстровані та проживали у житловому будинку АДРЕСА_1, що підтверджується домовою книгою, копією паспорта ОСОБА_2 та довідкою квартального комітету (а. с. 31-33,44,120).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 та земельний пай, яка згідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), була фактично прийнята спадкоємцями першої черги її чоловіком та синами, які були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно частини 1 статті 529 ЦК Української РСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено прийняття спадкоємцем спадщини якщо: спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, на час відкриття спадщини спадкоємці, що закликаються до спадкоємства, як за законом, так і за заповітом, незалежно від своєї волі, придбають право на отримання спадщини.

Разом з тим, для здійснення свого права спадкоємства, не достатньо відкриття спадщини та покликання до спадкоємства, а необхідно ще бажання спадкоємця прийняти цю спадщину.

Відповідно до Інструкції про прядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства юстиції від 14.06.1994 року №18/5 від 14.06.1994 року, що діяли на час спірних відносин, а саме п.113 визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов»язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім.»я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення на нього.

Крім того, вимоги ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) не вимагають доведення спадкоємцями, які прийняли спадщину крім постійного проживання із спадкодавцем, доведення ще і факту спільного ведення господарства, проживання однією родиною тощо.

А оскільки позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_9 сини померлої ОСОБА_8 були зареєстрованими у спадковому житловому будинку на час відкриття спадщини, постійно проживали в ньому і це підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, відповідно вони мали право на спадкування за законом після своєї матері разом із своїм батьком ОСОБА_9 ? частини житлового будинку, який належав подружжю на праві спільної сумісної власності. А також і земельного паю по 1/3 частині за кожним зі спадкоємці.

Крім того, ст.. 535 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) неповнолітні та непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов»язкова частка).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини був неповнолітнім.

З Домової книги вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані на час смерті матері в спірному будинку(а.с.31-33), однак, суд першої інстанції не врахував вищезазначені норми матеріального права, не врахував усі обставини у справі та дійшов не обґрунтованого висновку про недоведеність позивачами факту прийняття спадщини та вступу у її управління або користування після смерті матері - ОСОБА_11 та відмовив у задоволенні вимог позивачів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вимог щодо відмови у задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_10 права власності на 1/6 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, визнання за ОСОБА_10 права власності на 4/15 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9; визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/6 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 ; визнання за ОСОБА_4 права власності на 2/15 частки жилого будинку АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9; визнання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8, видане Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою19 вересня 2001 року на ім'я спадкоємця ОСОБА_9, та зареєстроване в реєстрі за № 1-3783 частково недійсним підлягає скасуванню та задоволенню вимог позивачів.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого на ім»я ОСОБА_9 НОМЕР_4 на підставі розпорядження Павлоградської районної державної адміністрації № 205-р від 23.05.2002 року на земельну ділянку (пай) площею 4,5350 га розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Так, підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині вимог було те, що по-перше є необхідним визнати недійсним розпорядження Павлоградської районної державної адміністрації № 205-р від 23.05.2002 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки, однак такі вимоги не заявлялись.

Однак, зазначені висновки суду першої інстанції є такими, що здійснені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, по-перше, не може бути належним способом захисту порушених прав питання щодо визнання недійсним розпорядження Павлоградської районної державної адміністрації № 205-р від 23.05.2002 року, оскільки законодавством України чітко визначено, що визнання недійсним можливо лише правочин та з конкретно визначених підстав.

По-друге, суд не звернув уваги на довідку наданою Привовчанською сільською радою від 03.02.2015 року, якою зазначено, що підставою видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 площею - 4,535 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_9 є сертифікат на земельну частку (пай) НОМЕР_5 розміром 4,97 умовних кадастрових гектарів (а.с.99), який успадкований ним після смерті дружини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2001 року (а.с.76). Який частково визнано недійсним.

Крім того, оскільки, після смерті ОСОБА_9 - 15. 01.2012 року відкрилась спадщина за законом (1217 ЦК України) у вигляді: 2/3 частки жилого будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частки земельного паю НОМЕР_4 площею - 4,535 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка має бути розподілена між спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках. Частка кожно зі спадкоємців першої черги (ст..1261 ЦК України) має складати: у житловому будинку по 2/15; у земельному паї по 1/15.

Оскільки, спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від своєї частки на користь брата - ОСОБА_2 (ст.. 1274 ЦК України), то його частка у спадку після смерті батька має складати: у житловому будинку - 4/15, а частка інших спадкоємців по 2/15 за кожним окремо; у земельній ділянці частка ОСОБА_2 має складати - 2/15, а частка інших спадкоємців по 1/15 за кожним окремо.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст..303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, видане Першою павлоградською державною нотаріальною конторою 19 вересня 2001 року на ім»я ОСОБА_9 та зареєстроване в реєстрі за № 1-3783, - частково недійсним в частині 2/6 часток земельного паю площею 4,5350 га розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий на ім»я ОСОБА_9 НОМЕР_4 на підставі розпорядження Павлоградської районної державної адміністрації № 205-р від 23.05.2002 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 38, - в частині 2/6 часток земельного паю площею 4,5350 га розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку (за кожним) земельного паю площею 4,5350 га розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, після смерті їх матері - ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 2/15 частки земельного паю площею 4,5350 га розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, після смерті його батька - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/15 частки земельного паю площею 4,5350 га розташованого на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, після смерті її сина - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку (за кожним) жилого будинку АДРЕСА_1, після смерті їх матері - ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 4/15 частки жилого будинку АДРЕСА_1, після смерті його батька - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 2/15 частки жилого будинку АДРЕСА_1, після смерті її сина - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез