АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/53/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Піхур О.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

В грудні 2011 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження та знищення майна пожежею.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 231 640 грн. 41 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., судовий збір в розмірі 2 017 грн. 10 коп., а всього стягнуто -1 244 557 грн. 51 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 через свого представника - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що висновком спеціаліста № 2/42-ПТ від 17.02.2010 року ГУ МВС України в м. Києві та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.02.2010 року встановлено, що пожежа сталася в результаті дій відповідача ОСОБА_5 Саме ОСОБА_5 було увімкнено два обігрівачі, з яких ймовірно почалося займання полум'я. Ймовірноюпричиною пожежі, відповідно до висновку, стало виникнення аварійних режимів роботи електромережі внаслідок перевантаження.

Задовольняючи позов, суд, встановивши, що пожежу спричинено діями ОСОБА_5, в порушення вимог ст. 1166, 1167 ЦК України, поклав відшкодування матеріальної та моральної шкоди на ОСОБА_2, яка не завдавала шкоди та не винувата у її спричиненні.

Вказувала, що судом не було з'ясовано, яке саме нерухоме майно належить позивачу на праві власності, та чи набула позивач право власності на те майно, захист якого вона здійснює шляхом подачі позову. Судом першої інстанції в порушення вимог ст. 179 ЦПК України не з'ясовано та не наведено правові підстави для стягнення на користь позивача суми збитку, розрахованого виходячи з площі та вартості майна, яку було нею самовільно збільшено.

Вказувала, що судом першої інстанції не з'ясовано обсяг майна, яке підлягає судовому захисту, а тому реальна вартість втраченого та пошкодженого майна не може бути встановлена та відшкодована відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України. Наявні в матеріалах справи звіти оцінки не можуть бути підставою для розрахунку завданого позивачу збитку, оскільки огляд та дослідження пошкодженого майна проводились оцінювачами через місяць після того як воно було пошкоджено, без присутності відповідачів, без перевірки приналежності пошкодженого майна позивачу, а тому викликають сумнів в достовірності і неупередженості здійсненої оцінки та не можуть бути доказами у справі згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України. Крім того, суд першої інстанції не розглянув клопотання про проведення судової експертизи для встановлення причини виникнення пожежі в будинку, встановлення наявності вини відповідачів та встановлення розміру збитків завданих пожежею власникам будинку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 погодився з доводами апеляційної скарги і також просив скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4 позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником Ѕ частини жилого будинку № 11 з відповідною частиною належних до нього споруд та будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1. Інша Ѕ частина даного будинку належить ОСОБА_2

17 лютого 2010 року о 00-28 год. з вини відповідачів сталася пожежа даного будинку. Під час даної пожежі було пошкоджено належне позивачу майно, а саме: дах будинку, стеля, стіни та підлога в кімнатах, плінтуси, шпалери, двері, вікна металопластикові, меблі, телевізор, ноутбук, розетки, два світильника, люстра, плитки карнизні, сходи дерев'яні, три бра настінних, ванна «джакузі», біде, умивальник, унітаз, облицювальна плитка та інше.

Відповідно до акту про пожежу від 17.02.2010 року, загальна вартість збитків складає 1 231 640 грн. 41 коп. Згідно зі звітом № 112/3 з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблення приміщень кв. № 1 та покрівлі житлового будинку від 15.03.2010 року, сума збитку складає 1 066 252 грн. 80 коп., відповідно до звіту виконаного ТОВ «Промислова компанія «Селтим» з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження та знищення майна від 13.03.2010 року, сума збитку внаслідок знищення і пошкодження рухомих речей складає 165 787 грн. 61 грн.

Крім того, своїми діями відповідачі завдали позивачу моральної шкоди, яку вона оцінює в 250 000 грн. Позивач була вимушена звернулися за правовою допомогою для вкладання позовної заяви, вартість якої складає 400 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року.

Відповідач ОСОБА_2 є власником іншої 1/2 частини зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.12.1982 року - 1/8 частини, та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.11.1997 року - 3/8 частини.

Відповідно до акту про пожежу від 17.02.2010 року, за адресою АДРЕСА_1 виникла пожежа 17 лютого 2010 року в 0 год. 05 хв., при пожежі було знищено дах будинку, меблі, телевізор, ноутбук , пошкоджено - комп'ютер.

Постановою Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23.02.2010 року в порушенні кримінальної справи відмовлено за відсутністю події злочину. Відповідно до вказаної постанови, до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_1 пожежа в будинку. При опитуванні ОСОБА_5 було встановлено, що 16.02.2010 року о 20-00 год. він прийшов додому та вживши спиртні напої, пішов відпочивати на другий поверх будинку у свою кімнату, при цьому включив два масляні обігрівачі. Прокинувся 17.02.2010 року в 0 год. 30 хв., оскільки почув запах диму і відразу вибіг на вулицю, де помітив сусідів, які викликали працівників пожежної служби.

Шевченківський РВ Головного управління Держтехногенбезпеки у м. Києві у листі від 23.02.2012 року підтвердив факт пожежі, що сталася 17.02.2010 року за адресою АДРЕСА_1, та інформував, що ймовірна причина пожежі - виникнення аварійних режимів роботи електромережі лівої частини будинку внаслідок перевантаження.

Також у висновку спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві № 2/42-ПТ від 17.02.2010 року зазначено, що осередок пожежі знаходився в середині горищного приміщення лівої частини будинку над прохідною кімнатою мансардного поверху; найбільш ймовірна причина пожежі - виникнення аварійних режимів електромережі лівої частини будинку внаслідок перевантаження ( а.с. 157, том 1).

Відповідно до висновку судової пожежно-технічної експертизи від 05.12.2013 року Незалежного інституту судових експертиз, осередок пожежі знаходився у верхній частині стіни кімнати другого поверху, в місці, де проходила електрична проводка, в яку було увімкнуто масляний обігрівач.

Технічною причиною пожежі в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 17.02.2010 року могло бути коротке замикання електропроводки внаслідок перевантаження електричної мережі. Обов'язок щодо дотримання правил пожежної безпеки в житловому будинку по АДРЕСА_1 покладався на власника будинку ( а.с. 142-155, том 2).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості збитку, завданого через пошкодження та знищення майна ( меблів, побутової техніки, телевізорів, комп'ютерів тощо), що належить ОСОБА_4 та знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, від 13.03.2010 року, встановлено, що вартість збитку становить 165 387 грн. 61 коп. ( а.с. 24-53, том 1).

Відповідно до звіту № 112/03 з визначення збитку, нанесеного власнику через пошкодження оздоблення приміщення квартири № 1 та покрівлі житлового будинку, від 15.03.2010 року , вартість збитку складає 1 066 252 грн. 80 коп. ( а.с. 57-139, том 1).

Відповідачем ОСОБА_2 26.02.2010 року на ім'я позивача було написано зобов'язання відшкодувати збитки, спричинені пожежею, що сталася 17.02.2010 року, проте в подальшому відповідач відмовилась від вказаного зобов'язання ( а.с. 16, том 1).

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із положень ст. 319, 1166, 1192 ЦК України та дійшов висновку, що пожежа 17.02.2010 року за адресою АДРЕСА_1 сталася з вини власника 1/2 частини будинку ОСОБА_2, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 23, 1167 ЦК України та виходив із встановлених обставин, що внаслідок пожежі було пошкоджено і знищено майно позивача, яким вона позбавлена можливості користуватись, пожежа спричинила негативні зміни у звичайних умовах її життя, виникла необхідність вживати заходів для відновлення свого порушеного права у суді, та визначив розмір відшкодування у сумі 10 000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що пожежа сталася внаслідок дій відповідача ОСОБА_5, а тому суд безпідставно поклав відповідальність за заподіяння шкоди на відповідача ОСОБА_2, що суперечить положенням ст. 1166 ЦК України.

Однак колегія суддів вважає, що такі доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, враховуючи наступне.

За змістом ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ст. ст. 2, 5 Закону України «Про пожежну безпеку», що був чинним на час заподіяння шкоди, забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників.

Відповідно до ст. 36 Закону підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки, завдані у зв'язку з порушенням ними пожежних вимог, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.2 Правил Пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій № 126 від 19.10.2004 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.11.2004 року за № 1410/10009 ( були чинними на час виникнення спірних правовідносин), забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках ( квартирах) приватного житлового фонду та інших приватних, окремо розташованих господарських спорудах і гаражах, на територіях, а також у дачних будинках, на садових ділянках покладається на їх власників чи наймачів, якщо інше не обумовлено договором найму.

Пунктом 5.1.20 Правил передбачено, що нові підключення різних струмоприймачів (електродвигунів, нагрівальних приладів тощо) необхідно проводити з урахуванням допустимого струмового навантаження електромережі.

Відповідно до 5.1.29 Правил, не дозволяється залишення без догляду при виході з приміщення, квартири увімкнених в електромережу нагрівальних приладів, телевізорів, радіоприймачів тощо.

Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.02.2010 року та пояснень ОСОБА_5, він 16.02.2010 року після 20-00 год., вживши спиртні напої, включив в електромережу два масляні обігрівачі у кімнаті та ліг спати, тобто залишив їх без нагляду ( а.с. 94-97, том 2).

Як вбачається зі змісту висновку судової пожежно-технічної експертизи від 05.12.2013 року, сліди найбільш термічного руйнування деревинних конструкцій, характер розповсюдження пожежі та місце знаходження масляного обігрівача, який міг ініціювати джерело запалювання, співпадають, це вказує на те, що осередок пожежі знаходився у верхній частині стіни кімнати другого поверху, в місці, де проходила електрична проводка, в яку було увімкнуто масляний обігрівач.

Також у висновку зазначено, що в приміщенні було увімкнуто два масляні обігрівачі, які могли спричинити перенавантаження електричної мережі та нагрівання електричного провідника до температури спалахування ізоляції. Після руйнування ізоляції виникло коротке замикання провідника, іскри якого могли призвести до займання горючих матеріалів та конструкцій будинку, які знаходились поблизу.

Таким чином, на підставі отриманих результатів дослідження експерт дійшов висновку, що осередок пожежі, що сталася 17.02.2010 року за вищевказаною адресою, знаходився у верхній частині стіни кімнати другого поверху, в місці, де проходила електрична проводка, в яку було увімкнуто масляний обігрівач.

Виникнення пожежі від самозаймання речовин і матеріалів виключається за причиною відсутності відповідних умов для виникнення даного явища.

Технічною причиною пожежі в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 17.02.2010 року могло бути коротке замикання електропроводки внаслідок перенавантаження електричної мережі ( а.с. 154, том 2).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції правильно визначив спірні правовідносини, повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що власник нерухомого майна зобов'язаний забезпечувати додержання протипожежних вимог, стандартів, норм, правил та відшкодовувати в повному обсязі шкоду завдану у зв'язку з порушенням правил пожежної безпеки.

Колегія суддів при цьому звертає увагу, що відповідач ОСОБА_2, як власник 1/2 частини будинку, що також зазнала пошкоджень, не зверталася до суду за захистом порушеного права, усвідомлюючи свою вину у виникненні пожежі. Про це також свідчить також її письмове зобов'язання про відшкодування збитків, нанесених пожежею 17.02.2010 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що висновок судової пожежно-технічної експертизи містить припущення, тому не може бути покладений в основу рішення, а перенавантаження електромережі могло статися і внаслідок перебудови позивачем своєї частини будинку, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки мережа електропостачання частини будинку, що належить ОСОБА_4, є відокремленою, що підтверджується актом збереження пломб розрахункового обліку електроенергії для населення від 16.04.2008 року ( а.с. 227, том 2).

При цьому висновком судової пожежно-технічної експертизи однозначно встановлено, що осередок пожежі знаходився у верхній частині стіни кімнати другого поверху, в місці, де проходила електрична проводка, в яку було увімкнуто масляний обігрівач.

Також в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач не має права на відшкодування, оскільки вона здійснила перепланування своєї частини будинку, внаслідок чого площа будинку значно збільшилася, проте таке перепланування не узаконено, і вона не набула права власності на нього.

Проте такі доводи колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у даному випадку предметом спору є не визнання права власності, а відшкодування заподіяних збитків, а тому позивач, яка провела ремонтні та оздоблювальні роботи у своїй частині будинку, що в подальшому була пошкоджена пожежею, має право на відшкодування шкоди, яка була завдана пошкодженням оздоблення приміщень та покрівлі жилого будинку.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до звіту №112/03, виконаного суб'єктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_7, з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблень приміщень квартири № 1 та покрівлі житлового будинку, що належать ОСОБА_4, вартість збитку у цінах станом на 15 березня 2010 року складає 1 066 252 грн. 80 коп.

За клопотанням представника апелянта ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції 11.09.2014 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1) визначити площу приміщень у квартирі АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 та характер ушкоджень, яких зазнали ці приміщення в результаті пожежі, що сталася 17.02.2010 року у будинку АДРЕСА_1;

2) визначити, в яких приміщеннях квартири АДРЕСА_1, було проведено відновлювальний ремонт для усунення наслідків пошкоджень від пожежі, та його фактичну вартість; 3) визначити вартість проведеного ремонту покрівлі даху над квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8;

4) визначити вартість відновлювального ремонту, який необхідно провести для усунення наслідків пошкоджень від пожежі у невідремонтованих приміщеннях цієї квартири, станом на день проведення експертизи.

Однак, висновок експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 13511/14-43 від 29.09.2015 року колегія суддів не може прийняти до уваги як підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки зазначений висновок неможливо визнати повним та обґрунтованим з наступних підстав.

Як вбачається з п.4 висновку, вартість мінімально необхідних ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести для усунення наслідків пошкоджень від пожежі у невідремонтованих приміщеннях частини будинку з прибудовою, що розташована за адресою АДРЕСА_1, на час проведення дослідження становить 202 804 грн. 80 коп.

Відповідь на питання 2 та 3 , поставлені в ухвалі суду, експертом не надані з тих підстав, що перелік фактично виконаних будівельних робіт включає в себе приховані та супутні роботи, а визначити виконання таких робіт за результатами проведеного натурного обстеження неможливо, а документи, що підтверджують проведення ремонтно-будівельних робіт, а саме: договори, кошториси, акти виконаних робіт, копії чеків на придбання будівельних матеріалів, експерту надано на дослідження не було, відповідно і визначити вартість фактично проведених відновлювальних робіт для усунення наслідків пошкоджень від пожежі, які були відремонтовані, не вбачається за можливе.

Аналогічна відповідь міститься у пункті 3 висновку та вказано, що на момент проведення обстеження не було можливості ( було відсутнє перекриття над мансардним поверхом) дослідити горище над цією частиною будинку з прибудовою, а технічна документація, в якій було б зафіксовано виконане перепланування частини житлового будинку, на дослідження не надана. Тому визначити об'єм виконаних ремонтно-будівельних робіт по улаштуванню даху і покрівлі, а відповідно і їх фактичну вартість, не вбачається за можливе.

Колегія суддів вважає за неможливе прийняти до уваги такий висновок, оскільки він не відповідає вимогам розділу 5 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), яким до завдань будівельної-технічної експертизи віднесено в тому числі визначення вартості будівельних робіт, пов'язаних з усуненням наслідків пожежі.

До переліку питань, що вирішуються зазначеною експертизою належать: який перелік та об'єми фактично виконаних будівельних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції); яка вартість фактично виконаних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) об'єктів; які пошкодження об'єкта (будівлі, квартири, приміщення, оздоблення тощо) виникли внаслідок залиття, пожежі; яка вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття, пожежі?

Між тим, як вбачається зі змісту звіту № 112/03, що був складений оцінювачем СПД ОСОБА_7 15 березня 2010 року, тобто безпосередньо після пожежі, і були оглянуті пошкоджені приміщення у невідремонтованому стані, вартість збитку була визначена оцінювачем як вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести для усунення наслідків пошкодження приміщень від пожежі та залиття, яке відбулось внаслідок пожежогасіння, з урахуванням фізичного зносу приміщень.

При цьому оцінювачем було застосовано витратний підхід, який ґрунтується на тому, що експертна оцінка об'єкту здійснюється на підставі розрахунку вартості витрат на спорудження аналогічного об'єкту в цінах на час проведення оцінки, тобто визначення вартості заміщення (відносної вартості) за вирахуванням вартості зносу.

Зазначений звіт був правильно покладений судом першої інстанції в основу визначення вартості збитків, при цьому відповідачем належними та допустимими доказами вартість нанесеного позивачу збитку спростовано не було.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Доводи представника апелянта про те, що вартість проведених ремонтно-відновлювальних робіт у відремонтованих приміщеннях та по влаштуванню даху і покрівлі позивачем не доведена, а тому відшкодуванню не підлягає, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки розмір збитку визначений звітом від 15.03.2010 року, який є повним і обґрунтованим.

При цьому колегія суддів враховує ті обставини, що у суді першої інстанції клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи відповідачі не заявляли, з часу пошкодження будинку пожежею минуло більш ніж п'ять років, тому проведення ремонтно-відновлювальних робіт позивачем було необхідним, оскільки, як вбачається з висновку спеціаліста НДЕКЦ ГУ МВС України в м. Києві від 17.02.2010 року внаслідок пожежі знищено майже повністю дах житлового будинку, пошкоджено дерев'яне перекриття між горищем та мансардним поверхом, а в лівій частині будинку ще й дерев'яні перегородки між кімнатами, меблі та речі, що знаходились в кімнатах на другому (мансардному) поверсі. При цьому з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 проживає у будинку разом з чоловіком ОСОБА_6 та двома неповнолітніми дітьми.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено належність пошкодженого та знищеного майна ( меблів, комп'ютерів, телевізорів, інших речей) колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається зі змісту звіту про оцінку вартості збитку, завданого через пошкодження та знищення майна, що належить ОСОБА_4, звіт було виконано на підставі обстеження знищених та пошкоджених речей в натурі, у пошкодженому пожежею будинку, з проведенням фотофіксації. На більшу частину меблів та побутової техніки представником позивача в суді апеляційної інстанції було надано товарні чеки та квитанції про придбання майна ( а.с. 234-240, том 2).

Як вбачається зі змісту звіту про оцінку вартості збитку, проведеного 13 березня 2010 року ТОВ «Промислова компанія «Селтим», яка має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 24.01.2009 року, а оцінювач ОСОБА_9 - свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів від 31.03.2005 року ( а.с. 54-55, том 2), при визначенні вартості збитку було враховано дату, рік придбання майна, встановлено ступінь знецінення кожної речі та її вартість. Загальна вартість збитку, нанесеного власнику через пошкодження та знищення майна визначено за допомогою підходу аналогів продажу з елементами витратного підходу, без ПДВ, на суму 165 387 грн. 61 коп.

Доводів щодо незгоди з розміром моральної шкоди в сумі 10 000 грн., що стягнута з відповідача на користь позивача, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: