АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2848/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43,44 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: орган опіки та піклування м. Черкаси, про виселення з жилого приміщення , -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що житлова будівля за адресою: м. Черкаси, вул. Ільїна, 222 перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква та використовується як гуртожиток для проживання військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей.

Громадянин ОСОБА_7 з 24 листопада 2006 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 к. 24, проте на даний час звільнений з лав Збройних Сил України, має вислугу менше 10 років та з 2009 року в кімнаті не проживає.

У відповідності до ст. 132 Житлового кодексу Української РСР, п. 40 Примірного положення про гуртожитки, п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями ОСОБА_7 підлягає виселенню з гуртожитку, з усіма членами сім'ї, які з ним проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, ОСОБА_7 тривалий час безпідставно утримує житлову площу за адресою: м. Черкаси, вул. Ільїна, 222 к. 24, в зв'язку з чим позивач просив суд ухвалити рішення про виселення ОСОБА_7 та членів його сім'ї: дружини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 із вказаного житлового приміщення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 проходив військову службу в Збройних Силах України та звільнений у зв'язку із скороченням штату (реформуванням), тому він не підлягає виселенню із спірного жилого приміщення без надання іншого помешкання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 127 ЖК України, п. 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи та навчання.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно ордеру № 15 від 19 січня 2006 року на зайняття жилої площі в гуртожитку, виданого Черкаським КЕВ Міністерства оборони України в гуртожитку сімейних офіцерів (а.с. 50) ОСОБА_7 вселився у кімнату 24 у будинку № 222 по вул. Ільїна 1/1 у м. Черкаси разом із членами своєї сім'ї дружиною ОСОБА_8 та дочкою ОСОБА_9 та зареєстровані за вказаною адресою з листопада 2006 року.

Вказаний ордер було видано відповідачу на підставі протоколу № 9 від 30 грудня 2005 року засідання житлової комісії ВЧ А3640. (а.с. 36)

Згідно витягу з наказу № 97 від 30 квітня 2006 року старшого лейтенанта ОСОБА_7, командира роти матеріально-технічного забезпечення 3 арсеналу авіаційних засобів ураження, звільнено у зв'язку із реформуванням ЗСУ із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України. (а.с. 11)

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що ОСОБА_7 має стаж роботи менше 10 років військової служби, тому суд безпідставно відмовив у виселенні на підставі ст. 132 ЖК України.

Згідно ст. 132 ЖК УРСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 125 ЖК, до осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення відносяться: ч. 2 - особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; ч. 4 - особи, звільнені у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників.

Перевіряючи доводи позивача в частині виселення ОСОБА_7, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки останній перебував у трудових відносинах із ЗСУ та звільнений у зв'язку із їх реформуванням, що виключає можливість його виселення на підставі ст. 132 ЖК із займаного приміщення без надання іншого житла.

До того ж, вказуючи на відсутність у відповідача стажу роботи понад 10 років у ЗСУ України, позивачем не надано належних доказів початку проходження відповідача дійсної військової служби у ЗСУ.

Будучи членами сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають право на користування спірним житловим приміщенням нарівні з наймачем.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква ОСОБА_6М відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :