Справа № 308/269/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Дроботі В. В., Власова С. О.

з участю секретаря Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2010 року ОСОБА_1 предявила позов до ОСОБА_2 про відшкодування 3000 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач вчинив щодо неї злочинні дії, а саме побив її, чим завдав їй матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. матеріальної шкоди та 4500 грн. моральної шкоди. В решті вимог відмовлено.

На це рішення апеляційну скаргу подали обидві сторони. Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 22 вересня 2015 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто апелянту.

За апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення змінити в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути на її відшкодування 10 000 грн. Апелянтка вважає, що суд першої інстанції не врахував характер немайнових втрат та глибину моральних страждань.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (ч.3 ст. 303 ЦПК України).

В даній справі судом встановлено, що 5 липня 2010 року біля 17 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_2 проник на подвіря позивачки ОСОБА_1 та побив її, спричинивши тілесні ушкодження середнього ступеня важкості.

Згідно виписки з історії хвороби № 7069/563 стаціонарного хворого в позивачки ОСОБА_1 діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, навколоорбітальна гематома правого ока, гематоми правої щоки та правої руки, перелом кісток носа, двобічний пост травматичний неврит слухових нервів, гіпертонічний криз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, синці та садини.

Ці обставини встановлені вироком Ужгородського міськрайонного суду від 4 червня 2014 року яким відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання строком на два роки. Цим же вироком вирішено цивільний позов.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року вказаний вирок в частині вирішення цивільного позову скасовано, а справу направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи справу щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, суд має враховувати, що відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завданої збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі з врахуванням положень ст. 1166 ЦК України.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо повного відшкодування завданої потерпілій матеріальної шкоди. У цій частині рішення не оскаржено.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то колегія констатує, що у відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що відповідача ОСОБА_2 визнано винним у побиті позивачки ОСОБА_1 та спричиненні їй тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Моральна шкоди, завдана позивачці полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, та у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї само.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 4500 грн. суд першої інстанції правильно виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача ОСОБА_2, а також з вимог розумності та справедливості.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Порушення норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, які б були підставою для перевірки рішення суду першої інстанції в повному обсязі, не встановлено.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді