Справа № 234/781/14-ц
Провадження № 2/234/8/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Кравченко О.Ю.

при секретарі Каліберді А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний брат ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживав за адресою АДРЕСА_1. Заповіту спадкодавцем складено не було. Після смерті брата відкрилось спадкове майно у вигляді однієї кімнати двокімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем другої черги за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є її племінниці - діти спадкодавця ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

У встановлений законом шестимісячний строк вона подала заяву на прийняття спадщини до приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Разом з тим вона дізналася, що відповідач ОСОБА_6 теж вважає себе спадкоємцем на спадкове майно та подала до нотаріальної контори відповідну заяву.

Позивачка вважає, що відповідачка повинна бути усунена від права на спадкування після смерті свого батька, ОСОБА_7, оскільки вона тривалий час не спілкувалася з батьком, не допомагала йому, не взяла участі у витратах на поховання. Приблизно у 1995 році діти її брата, ОСОБА_7, виїхали до м.Москва, РФ, адреса їх досі не відома. Протягом двадцяти років відповідачка не давала про себе знати, не цікавилася життям та здоров'ям батька.

Після смерті матері, ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7 став зловживати спиртними напоями, у зв'язку з чим постійно потребував допомоги і турботи. На протязі 5 років після смерті матері, позивачка з родиною мешкала разом з ОСОБА_7 та допомагала йому. У 2007 році брат дуже захворів, переніс операцію. Весь цей час за братом слідкувала і допомагала матеріально вона та її родина. У 2008 році вона з чоловіком та донькою переїхала в іншу квартиру, а з її братом залишився її син, ОСОБА_11, який постійно на протязі усього часу допомагав спадкодавцю. У 2006 році спадкодавець отримав від ЗАТ "КБ ПриватБанк" кредит у сумі 3100 грн. Вказані гроші брат витратив та не повернув довгий час, відповідно до чого банк звернувся до суду і наклав арешт на майно, а саме на спірну квартиру. Дізнавшись про це, вона виплатила кредит.

Протягом тривалого періоду брат часто хворів, страждав на ряд тяжких хвороб та потребував постійного догляду та допомоги. За кілька місяців до смерті його стан значно погіршився, досить часто вони вимушені були викликати швидку допомогу. Весь цей час, більше ніж 15 років відповідачка не надавала ніякої допомоги, не відвідувала його ні вдома, ні в лікарні, тобто долею свого батька не цікавилася взагалі. Також відповідач не взяв ніякої участі в організації і проведенні поховання, хоча була обізнана, що батько помер.

Таким чином, опікою над братом вона зі своєю сім'єю взяли на себе. Оскільки брат в силу тяжкого захворювання тяжкою хворобою самостійно практично не виходив з квартири, вона та її діти, за свої гроші купувала продукти харчування, ліки, сплачували комунальні послуги, готувала йому їжу, контролювала прийом лікарських препаратів. Розмір пенсії брата був невеликим, крім того він самостійно витрачав її постійно на себе, все більш на алкогольні напої, тому на утримання брата вона постійно витрачала свої кошти. Неодноразово кодували брата від зловживання алкогольних напоїв. Коли брат помер, вона отримала свідоцтво про смерть, організували поховання, замовили поминальний обід.

Відповідачка, знаючи, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, умисно ухилялася від надання йому допомоги.

У зв'язку з вищезазначеним, позивачка просила суд усунути відповідача ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Краматорську Донецької області.

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, 11 липня 2014 року позивачка уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с.109).

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що спірна квартира належала їх батькам. Після розлучення з дружиною, брат прийшов жити до неї у родину. А колишню дружину з дітьми залишив жити у спірній квартирі. Відносин з колишньою дружиною брата вони не підтримували. Спірну квартиру колишня дружина брата залишати не хотіла, тому її виписали з квартири за рішенням суду. У подальшому вони виїхали в Росію у м.Москву. Весь час доньки її брата його життям не цікавились, жодного разу не привітали з днем народження, не допомагали матеріально. Весь час вона опікувалась братом, прала білизну, готувала їжу, кормила його. Брат зловживав алкогольними напоями, вона його виводила із запоїв, возила до лікаря. У 2007 році брат тяжко захворів, вона викликала йому швидку допомогу, придбавала ліки. Про дітей брат не згадував, йому було тяжко. Паралізованим він не був, але він втратив інтерес до життя, за ним необхідно було доглядати. У магазин брат міг виходити, придбавав алкогольні напої, але їжу не готував. Вона надавала йому допомогу, оскільки це її рідний брат.

Представник позивачки ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідачки за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, відповідачка є рідною донькою ОСОБА_7 Шлюб між матір'ю відповідачки та ОСОБА_7 було розірвано внаслідок того, що ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями. Після розірвання шлюбу родина розпалася, відносин між собою ніяких не підтримували. За весь цей час ОСОБА_7 жодного разу не цікавився та не проявляв інтересу до своєї доньки, її матеріальним станом та станом здоров'я. ОСОБА_7, ні у судовому порядк, ні у звичайному порядку жодного разу не звертався до доньки з проханням про допомогу, сам себе довів до смерті зловживанням алкогольними напоями. Цей факт підтверджує його рідна сестра. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки та померлого ОСОБА_14, мешкає першому поверсі. Після смерті своєї матері, ОСОБА_7 мешкав у квартирі по АДРЕСА_1. Він був хворобливий, виходив з квартири тільки під вечір, коли вже усі розійдуться, ходив до магазину за продуктами харчування. Вид у ОСОБА_7 був туберкульозника, дуже поганий. Йому допомагала тільки позивачка. Доньки йому не допомагали, жодного разу не приїздили, навіть не приїхали на похорони. Вона не може сказати, пив ОСОБА_7 або ні. Нетверезим його ніхто не бачив, він ніколи не валявся. По зовнішньому вигляду вона бачила, що він потребує допомоги.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є донькою позивачки, відповідачка є її двоюрідною сестрою, а ОСОБА_7 - її рідним дядьком. Її мати весь час доглядала за дядьком. Деякий час він мешкав разом з її матір'ю, а потім захотів жити окремо. За ним був необхідний обов'язковий догляд, оскільки він зловживав спиртними напоями та не міг самостійно розпоряджатися своїми коштами, питатися, сплачувати комунальні послуги та за собою дбати. Вона з відповідачкою деякий час спілкувалася через соцмережу. За цей час сестра жодного разу не спитала про батька. Вона їй повідомляла про смерть батька, після чого сестра перестала з нею спілкуватися. Весь цей час про дядька піклувалася її мати та їхня родинаю Дядько не був паралізований, міг пересуватися до магазину та назад, інвалідності він не мав. Він весь час був у нетверезому стані та його необхідно було постійно контролювати. Також він хворів, йому робили операцію. Він просив її мати допомагати йому сплачувати комунальні послуги, оскільки квартира належала їм обом. Мати покупала йому продукти, готувала їжу, забирала брудні речі та прала білизну. Пенсію він отримував. Він давав матері частину грошей заплатити за комунальні послуги, а іншу частину пенсії міг витратити на горілку та залишатися голодним. Її мати було шкода дядька, тому вона його кормила, придбавала ліки.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що є сусідкою померлого ОСОБА_7, мешкає на 5 поверсі. ОСОБА_7 мешкав за адресою АДРЕСА_1 на другому поверсі. Позивачка є сестрою ОСОБА_7, вона приблизно раз на тиждень приїздила до ОСОБА_7, навідувала його, готувала їжу. ОСОБА_7 вона бачила, коли він виходив з квартири, він не був паралізований, міг пересуватися. Вигляд в нього був дуже хворобливий. Діти ОСОБА_7 його ніколи не навідували, вона їх не бачила з 90-х років, на похорони вони не приїздили. Позивачка та її діти часто приходили до ОСОБА_7, готували їжу, придбавали ліки, після смерті поховали його.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивачка є його матір'ю, відповідачка - двоюрідною сестрою, ОСОБА_7 - рідним дядьком. Доньки ОСОБА_7 у м.Краматорську не мешкали. Останній раз він бачив відповідачку 15 років тому назад, оскільки вони поїхали з міста. Він знає, що ОСОБА_7 лікувався у тубдиспансері. Причину смерті ОСОБА_7 він не знає. ОСОБА_7 потребував допомоги. Позивачка два рази на місяць возила йому пенсію, продукти. ОСОБА_7 погано себе почував, погано ходив, не міг за собою дбати. Він не чув, щоб діти ОСОБА_7 йому надавали допомогу. Чи зловживав ОСОБА_7 алкогольними напоями він не знає. ОСОБА_7 не був не ходячим, однак за собою не міг дбати, оскільки він жив сам без жінки. Його мати отримувала за ОСОБА_7 пенсію та відвозила йому продукти, оскільки він сам би пенсію пропив. Ховала ОСОБА_7 його мати.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вислухав пояснення сторін, свідків, перевірив надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який доводився позивачці ОСОБА_1 рідним братом, а відповідачці по справі ОСОБА_6 - батьком, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами (а.с.10-16).

На момент смерті ОСОБА_7 мешкав у квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1, яка перебувала у власності спадкодавця на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.17-18).

Співвласницею зазначеної квартири також є позивачка, якій належить ? частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.19-20).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_7 заповіту не залишив, і сторони по справі являються спадкоємцями: позивачка - другої черги за законом, відповідачка - першої черги за законом.

Позивачка та відповідачка претендують на долю у спадковому майні після смерті ОСОБА_7 , про що подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини: позивачка - 23.09.2013 року, відповідачка - 13.08.2013 року (а.с.75).

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги на піклування.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При цьому підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця і чи мав спадкоємець змогу її надавати

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення, ОСОБА_7 отримував пенсію у розмірі 1875,61 грн., тобто мав власний доход (а.с.32).

Як вбачається з виписки із амбулаторної картки, наданої Комунальним закладом "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Краматорська", ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з 27.03.2006 по 29.03.2006 року з приводу забою правого колінного суглоба; з 11.04.2007 року по 17.04.2007 року лікувався амбулаторно з приводу гострої респіраторної вірусної інфекції. Також з 02.06.2007 року по 12.06.2007 року ОСОБА_7 проходив лікування у хірургічному відділенні №1 МЛ №1 з приводу хронічного гепатиту, ускладненого кровотечією із варикозно-розширених вен стравоходу, гострої постгеморрагічної анемії. Виписаний на подальше лікування у денному стаціонарі. З 13.06.2007 року ОСОБА_7 почав лікування у денному стаціонарі №1 МЛ №3. У відділенні порушував режим. 18.06.2007 року виписаний з відділення за порушення режиму. Останній раз звертався за медичною допомогою 02.07.2007 року, коли викликав лікаря додому (а.с.22).

Як вбачається з довідки КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м.Краматорська" від 03.02.2015 року, ОСОБА_7, перебував на профілактичному обліку в КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м.Краматорська" з 1999 року по 2003 рік, з діагнозом: "Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками для організму". Лікування в наркодиспансері не проходив. Знятий з профілактичного обліку в зв'язку з неможливістю нагляду (не проживав по місту реєстрації) (а.с.118).

Отже, аналізуючи вищезазначені письмові докази та приймаючи до уваги показання свідків, суд доходить до висновку, що вказані медичні документи не можуть свідчити про необхідність у постійного догляду за ОСОБА_7 Показання свідків також не свідчать про те, що ОСОБА_7 потребував постійного догляду. Таким чином, суд вважає, що перебування ОСОБА_7 в безпорадному стані в судовому засіданні не доведено.

Також суд не приймає до уваги копії квитанції про оплату комунальних послуг та довідку банку про погашення кредиту, оскільки вказані письмові докази не можуть вплинути на висновок суду про стан здоров'я спадкодавця та перебування його в безпорадному стані.

Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Суду не надано переконливих доказів, які б свідчили про факт умисного ухилення відповідачки ОСОБА_6 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_7 Показання свідків про те, що відповідачка жодного разу не навідали батька та не була на його похованні, суд не може визнати доказом, який би підтвердив факт умисного ухилення ОСОБА_6 від надання допомоги спадкодавцю.

Крім того, як пояснила у судовому засіданні позивачка, ОСОБА_7 ніколи не звертався до доньки з проханням про надання йому матеріальної допомоги.

Таким чином, в ході слухання справи судом не встановлено факту потреби ОСОБА_7 матеріальної допомоги, з приводу якої б він звертався до своєї доньки - відповідачки по справі, і яка би йоик в цьому відмовила або ухилялася б від її надання навмисно.

Крім того, статтею 1232 Цивільного Кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Отже, при вирішенні позовних вимог про усунення позивачки від права на спадкування, суд не приймає до уваги посилання позивачки на те що вона здійснила поховання ОСОБА_7

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні позивачем не надано доказів того факту, що ОСОБА_7 мав тяжку хворобу та перебував у безпорадному стані, який би потребував постійного стороннього за ним догляду і допомоги. Таким чином, підстави для усунення ОСОБА_6 від права на спадкування за законом відсутні.

За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.3,10, 11, 58, 60-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Ю. Кравченко