Провадження № 4-с/359/13/2015
Справа № 359/1582/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кабанячого Ю.В.,

при секретарі Тоцькій К.О.,

представника скаржника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області скаргу ОСОБА_3 на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4,

встановив:

25 листопада 2014 року від ОСОБА_3 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена скарга, з проханням: визнати неправомірними дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 стосовно проведення опису та арешту вбудованого магазину в житловому будинку за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Робоча, 19, з метою виконання виконавчого листа № 2/359/3/2013, виданого 23.09.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 863 123,92 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 6 898 949,49 грн.

Скаргу обґрунтовано тим, що 09.10.2014 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/359/3/2013 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 863 123,92 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 6 898 949,49 грн.

11.11.2014 року державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_6 описано та накладено арешт на належний ОСОБА_3 вбудований магазин в житловому будинку за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Робоча,19.

В акті опису і арешту майна зазначено, що описаний магазин буде переданий для реалізації не раніше 18.11.2014 року. Таким чином, звернення стягнення на магазин, який предметом іпотеки з метою примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів здійснюється не на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а на підставі рішення суду про стягнення коштів. Тому заявник вважає дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 неправомірними та направленими на позбавлення її власності.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги підтримав та просив скаргу задовольнити.

Начальник Відділу примусового виконання рішень Управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, проте подав письмові заперечення на скаргу, просив проводити розгляд у їх відсутність. Крім того подав письмові заперечення на скаргу.

Представник заінтересованої особи ПАТ «КБ «Надра» в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги на підставі тих заперечень, які були подані раніше.

Заслухавши представника заявника, представника заінтересованої особи та матеріали справи, а також матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

У судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2014 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/359/3/2013, виданого 23.09.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 863 123,92 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 6 898 949,49 грн. (а.с.90-91).

Крім того, 09 жовтня 2014 року ОСОБА_4 винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, так як іншого майна за боржником не рахується (а.с. 87-88).

Вищевказаний магазин передано ОСОБА_3 в іпотеку ВАТ «Комерційний банк «Надра» на підставі іпотечного договору, посвідченого 08.08.2007 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 та на нього накладено заборону відчуження (а.с.10).

28 жовтня 2014 року від ПАТ «КБ «Надра» надійшла заява про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку Закону України «Про виконавче провадження», якою просили з метою повного та своєчасного виконання рішення суду здійснити заходи передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо опису та арешту майна боржника, а саме: вбудований магазин в житловому будинку за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Робоча, 19 (а.с.60-61).

11 листопада 2014 року державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_6 проведено опис та арешт майна, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме: вбудованого магазина в житловому будинку за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Робоча, 19 (а.с. 55-57).

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ст. 52 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч.8 ст.54 Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ч.1, 3 ст. 33 та Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено обставини, які обовязкові і вказуються в рішенні.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно ч.2 п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30 березня 2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо за судовим рішенням із відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то в порядку ст. 373 ЦПК суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.02.2012 р.

У відповідності до вимог частин 2 та 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином державний виконавець не діяла у такий спосіб, який передбачений нормами чинного законодавство безпосередньо до правового режиму іпотечного майна, а тому є неправомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 383-389 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 щодо проведення опису та арешту майна вбудованого магазину за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул. Робоча,19.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В.Кабанячий