РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2996/15-ц

провадження у справі № 2/0285/1182/15

30 листопада 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……..ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю: позивача..…………..ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_5

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 22 серпня 2003 року, від якого неповнолітніх спільних дітей не мають.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що через свої релігійні переконання заперечує проти розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2003 року (а.с.17).

Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачкою.

Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, шлюбних відносин не підтримують, поновлювати наміру не мають, під час наданого сторонам строку на примирення сторони не примирилися.

Посилання позивачки на недопустимість розірвання шлюбу через її релігійні переконання свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянами України, зареєстрований 22 серпня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 230, розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча Л. Й. Савицька