Справа № 686/8601/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої- судді Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

з участю: позивача - ОСОБА_2,

представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 з 1993 року. Від шлюбу в них народилась донька - ОСОБА_7, 1997 року народження. За рішенням житлової комісії Національної академії ДПС України в 2000 році їх сім'ї з трьох чоловік була надана 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_1, де вона проживає з донькою по теперішній час. Після розірвання шлюбу офіційно в 2004 році відповідач ОСОБА_5 проживає за іншою адресою, з іншою сім'єю в АДРЕСА_2. За період з 2000 року відповідач жодного разу не з'являвся у квартирі АДРЕСА_1. Всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення покладено тільки на неї, тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Позивач також суду пояснила, що відповідач не проживає в квартирі з 2000 року, оскільки жив з іншою жінкою в іншій квартирі, хоча мав ключі і міг приходити. Речей відповідача в квартирі не має. В 2005 році вона змінила замок, однак ключів йому не давала, так як він не хотів там проживати. На даний час їх спільне проживання в квартирі фізично не можливе, враховуючи, що вона перебуває в шлюбі з іншим чоловіком і їх спільна з відповідачем дочка вже доросла.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Відповідач суду пояснив, що оскільки в жінки був інший чоловік він перестав проживати у вказаній квартирі з осінні 2004 року, щоб не створювати скандальної ситуації та не травмувати дитину. Доступу до квартири він не отримує, ключів не має. На даний час він не має іншого житла і має намір там проживати з своїми неповнолітніми дітьми він іншого шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин.

Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо).

Судом встановлено, що 09.06.2000 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради ОСОБА_5 з сім'єю з 3 чоловік було видано ордер № 000020 серія ХМН на право заселення в жиле приміщення, що складається з двох кімнат в квартирі АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі 06.07.2000 року зареєстровані відповідач - ОСОБА_5 (наймач), позивач - ОСОБА_2 (дружина) та їх дочка ОСОБА_7, що підтверджується довідкою ЖЕКу №7 від 07.04.2015 року.

За рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2004 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано. 17.06.2004 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено актовий запис за №515, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1, виданим 17.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що її батько прописаний у квартирі, проте не проживає там скільки вона себе пам'ятає, при цьому мама не виганяла його з квартири.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що проживає по сусідству з позивачкою з вересня 2000 року і відповідач там не проживав та він його там не бачив.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що відповідач не проживає у квартирі з 2000 року, вона бачила відповідача декілька разів в 2001 році, більше вона там його не бачила і він там не проживав. Зі слів ОСОБА_8 відповідач пішов, оскільки закохався. Жінка його з квартири не виганяла.

Факт не проживання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року, також підтверджується Актом-поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, засвідченим начальником ЖЕКу №7.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 10.08.2005 року він офіційно зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 і став проживати в квартирі АДРЕСА_1, де проживає також донька його дружини від першого шлюбу. ОСОБА_5 намагався отримати ключі від квартири вже після звернення до суду позивачки, десь 27-28 липня 2015 року. До цього в квартирі не проживав і не намагався там проживати. Відповідач проживав в районі проспекту Миру з іншою сім'єю.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що знайомий позивачки та її чоловіка ОСОБА_14. В 2006 році він з сім'єю був в них в гостях, також вони були в них в гостях ще в 2011, 2012, 2013 роках, в квітні 2015 року. Під час перебування в квартирі, він відповідача там не бачив і не бачив речей, які б вказували на його перебування в ній.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що в нього на сьогоднішній день не має іншого житла, окрім цієї квартири. Він перестав проживати у вказаній квартирі після розлучення, оскільки в позивачки з'явився інший чоловік. Він не має доступу до житла, так як не має ключів. В квартирі залишились його речі - меблі, які він привіз від батьків.

Доводи відповідача про те, що він не проживає у вказаній квартирі з осені 2004 року, оскільки в позивачки з'явився інший чоловік, спростовуються показаннями вищевказаних свідків.

Окрім наведеного, зі змісту рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07.05.2004 року в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, також вбачається, що ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з 1999 року шлюбні стосунки припинені, сім'я розпалась. За наслідками розгляду справи суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки шлюб існує формально, сторони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують.

Отже, як установлено судом ОСОБА_5 з 2000 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підтвердження своїх доводів, що позивачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, відповідач надав суду акт від 13.08.2015 року, затверджений начальником ЖЕКу №7, про його не допуск за адресою реєстрації його колишньою дружиною. Проте, суд не приймає до уваги вказаний акт, як належний доказ на підтвердження вказаних обставин, оскільки вказаний акт було складено вже після звернення позивачки ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Вказаний акт не доводить наявність перешкод у користуванні спірною квартирою відповідачем за період з 2000 року по день звернення позивачки до суду в квітні 2015 року.

З вказаних підстав, суд також не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_16 щодо того, що під час проведення ним огляду за письмовим зверненням ОСОБА_5 від 28.07.2015 року, мешканка квартири АДРЕСА_1 повідомила, що вона не дає ключів ОСОБА_5, оскільки йому не має що там робити. Окрім наведеного, вказаний свідок повідомив, що раніше ОСОБА_5 з такими заявами до ЖЕКу не звертався.

Суд не приймає до уваги, як належний доказ і показання свідка ОСОБА_17 щодо того, що були випадки коли він підвозив відповідача до будинку, проте зі слів останнього він не міг зайти до будинку, оскільки про вказані обставини свідку повідомляв сам відповідач, окрім наведеного свідок не повідомив суду коли саме мали місце такі обставини.

Враховуючи наведене, в судових засіданнях відповідач належних та допустимих доказів перешкод у користуванні або поважності причин відсутності у спірній квартирі не навів та суду не надав. До суду з 2000 року відповідач з позовом про вселення для захисту своїх порушених прав не звертався.

За таких обставин факт не проживання ОСОБА_5 в спірній квартирі з 2000 року без поважних причин понад передбачені ст. 71 ЖК України строки є доведеним, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням, відповідно до ст. 72 ЖК України.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: