У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_7, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору дарування недійсними,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_7, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору дарування недійсними.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсними договори дарування житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею

0,0490 га, на якій він розташований, укладені 20 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, від імені якої, як законні представники малолітньої, діяли її батьки - ОСОБА_6 та ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Київського районного суду

м. Одеси від 30 вересня 2014 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0490 га, на якій він розташований, є особистою приватною власністю відповідача, тому на укладення договорів дарування вказаних об'єктів власності згода позивача не була потрібна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд правильно виходив із того, що спірні об'єкти нерухомості було придбано у період шлюбу та на спільні кошти подружжя, що підтверджено рішеннями апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року та від

2 лютого 2015 року, отже вони є спільною сумісною власністю подружжя та розпорядитися таким нерухомим майном можливо лише за згодою іншого з подружжя.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договорі дарування недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк