УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Мукачево Справа №303/6487/14-ц

2-р/303/5/15

Номер рядка с.з. - 26

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Кость В.В.

при секретарі Прокоп Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2014 року по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до відповідача (1) публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

до відповідача (2) приватного нотаріуса Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_3

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір, укладений 10 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за зареєстрованим №1686.

24 лютого 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про роз'яснення вищевказаного рішення суду, оскільки в наявності є обєктивні перешкоди, які ускладнюють його виконання.

Як на підставу для задоволення заяви посилаються на те, що приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та Реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції почергово відмовилися від реєстрації зняття заборони на відчуження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон та вилучення запису з Державного реєстру іпотек на підставі рішення суду, посилаючись на те, що вказані дій має здійснити протилежний субєкт.

В судове засідання, за умови належного повідомлення про час і місце судового розгляду заяви, сторони не зявилися.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до частини першої ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення.

Розяснюючи вищевказані законодавчі положення, Пленум Верховного Суду України у постанові від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» (п. 21) зазначив, що роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Згідно з частиною пятою ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Пунктами 2, 71 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

В той же час, статтею 46-1 Закону України «Про нотаріат», статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що нотаріус має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном.

Поряд з цим, Законом України «Про нотаріат» не передбачено такої нотаріальної дії, як зняття заборони відчуження нерухомого майна.

ОСОБА_5 юстиції України від 12 лютого 2014 року № 13.1-32/46 було наголошено, що у разі наявності розбіжностей у нормативно-

правових актах, якими врегульовано порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно при вчиненні нотаріальних дій, нотаріуси мають застосовувати положення нормативного акту, що має вищу юридичну силу.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 3) державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (ст. 8).

З урахуванням вищевикладеного, вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна з Реєстру речових прав повинно бути здійснено державним реєстратором реєстраційної служби.

Розяснюючи судове рішення таким чином, суд у контексті з приписами п. 21 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» виходить з того, що спірна по справі ситуація ускладнює фактичну реалізацію (виконання) судового рішення, а обовязок з виконання судових актів має абсолютний характер в силу імперативних приписів Основного Закону України, і не може бути нівельованим наявністю будь яких формальних підстав (протиріччя в законодавстві, незазначення органу який має виконувати рішення та ін.), при фактичній наявності законодавчо визначених функцій покладених на відповідні органи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 14, 209-210, 221 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити.

2. Розяснити рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», приватного нотаріуса Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, зазначивши, що вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон та з Державного реєстру іпотек повинно бути здійснено державним реєстратором органу державної реєстрації прав.

3. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Кость