Провадження № 22-ц/779/563/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Бойчука І.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Концерн Галнафтогаз» про стягнення заробітної плати в розмірі згідно з попередніми умовами, за період скорочення без попередження про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Концерн Галнафтогаз» про стягнення заробітної плати в розмірі 3141,20 грн. згідно з попередніми умовами, за період скорочення без попередження про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що ним, як доказ вини відповідача, було надано суду постанову Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2014 року, якою встановлено, що голова правління ПАТ «Концерн Галнафтогаз» ОСОБА_3 вчинив порушення законодавства про працю, а саме: порушено вимоги ч. 4 ст. 97 КЗпП України - безпідставно не надавалась премія ОСОБА_2, порушено вимоги ст. 32 КЗпП України - не повідомлено ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці (не нарахування премій у зв'язку з важким економічним становищем). В порушення ч. 3 ст. 61 КЗпП України та п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення відхилив вказану ухвалу Франківського районного суду м. Львова та вдався до переоцінки і власного тлумачення доказів, на підставі яких вона постановлена та набрала законної сили.

Крім того, апелянт вказує, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.11.2014 року у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії: особової картки працівника ОСОБА_2 (типова форма П-2), посадових обов'язків ОСОБА_2 на посаді начальника сектору №4 мережа АЗС, Івано-Франківська філія з підписом ОСОБА_2 про ознайомлення та посадових обов'язків ОСОБА_2 на посаді начальника сектору №5 мережа АЗС, Івано-Франківська філія з підписом ОСОБА_2 про ознайомлення. Однак таких документів відповідач суду не надав, вказавши, що особову картку він не може надати через те, що це внутрішній документ, а запитувані посадові обов'язки знищені, так як закінчився п'ятирічний термін їх збереження. При цьому жодних підтверджуючих документів такого відповідач не надав. Вважає, що завершення розгляду справи без дослідження вказаних документів призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача ПАТ «Концерн Галнафтогаз» в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав суду письмове заперечення, в якому доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважав законним і обґрунтованим.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що з 02 січня 2007 року по 09 лютого 2010 року позивач працював у ПАТ «Концерн Галнафтогаз».

У 2004 році між адміністрацією відповідача та первинною профспілковою організацією ВАТ «Концерн Галнафтогаз» був укладений колективний договір на 2005 рік (діючий на час, за який оспорюється виплата в 2009 році), додатком №2 до якого затверджено Положення про оплату праці та матеріальне заохочення працівників ВАТ «Концерн Галнафтогаз» (а.с. 27-31).

Вказаним Положенням встановлено, що заробітна плата включає в себе і інші заохочувальні та компенсаційні виплати - в тому числі премії за спеціальними системами і положеннями (п. 1.2.3), джерелом коштів на оплату праці працівників є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок його фінансово-господарської діяльності (п. 1.8), преміювання працівників товариства проводиться з метою його матеріальної зацікавленості в ефективній і стабільній роботі товариства, виконанні та перевиконанні запланованих показників (п. 4.1), преміювання може проводитися за звітний період (місяць, квартал, за період з початку року, рік) на підставі рішення Генерального директора або окремого рішення Наглядової ради товариства (п. 4.2). Пунктом 4.2 Положення також визначено чіткий перелік підстав преміювання. Відповідно до п. 4.5 розмір премії керівникам підрозділів встановлюється Генеральним директором товариства в залежності від результатів їх роботи у звітному періоді, решті працівників - на підставі пропозицій керівників підрозділів щодо преміювання їх працівників. Генеральний директор товариства своїм наказом затверджує розміри цих премій. Пунктом 4.6 Положення визначені підстави не преміювання.

Наказом Генерального директора ВАТ «Концерн Галнафтогаз» від 31.07.2008 року №169, погодженого і первинною профспілковою організацією, встановлено правила преміювання працівників (а.с. 32-33), зокрема встановлено, що премії мають одноразовий характер і можуть бути ініційовані директором філії за такий період як: місяць, квартал, півріччя, рік (п. 1.2); преміювання здійснюється на підставі службових записок директорів філій на ім'я директора товариства та в разі їх погодження проводиться локальними організаційно-розпорядчими документами філії (п. 1.3); преміюванню не підлягають працівники, які не визначені для преміювання в службовій записці (п. 1.4.2). Також передбачено право працівника на обговорення причин відсутності премії в наступному календарному місяці (п. 1.5-1.6). Даний наказ доведено до відома директорам філій.

Також судом встановлено, що відповідно до службової записки директора Івано-Франківської філії Кіндія В.М., адресованої директору ВАТ «Концерн Галнафтогаз» Гегедишу О.М., від 02.02.2009 року за результатами січня 2009 року, не підлягають преміюванню 7 працівників, в т.ч. ОСОБА_2 (а.с. 34). Аналогічна службова записка від 27.02.2009 року була подана і за результатами лютого 2009 року (а.с. 35). Крім того, на нараді директора Івано-Франківської філії за підсумками роботи за січень та лютий 2009 року від 09.02.2009 року та 10.03.2009 року відповідно, було обговорено роботу начальників секторів мереж АЗС, в тому числі ОСОБА_2 та надано відповідні доручення на наступні місяці (а.с. 44-47). За підсумками роботи за вищезгадані місяці, керівником філії видано наказ №08-к та №10-к про перелік працівників, що не підлягають преміюванню в січні та лютому 2009 року (а.с. 78-79), та Актами від 09.02.2009 року і 10.03.2009 року зафіксовано відмову ОСОБА_2 від підпису про ознайомлення з цими наказами та відсутність висловлення претензій щодо них (а.с. 88-89). Попри це, також щомісячно надавалися всім працівникам повідомлення про розміри оплати праці, в тому числі позивачу, отже він був повідомлений про оплату праці без нарахування премії за спірний період (а.с. 98-99).

За результатами поданих службових записок директорів філій, в тому числі Івано-Франківської, розпорядженнями Генерального директора ВАТ «Концерн Галнафтогаз» Гегедиша О.М. від 03.02.2009 року №01-ОП та від 02.03.2009 року №02-ОП було зобов'язано відділ обліку та звітності нарахувати та виплатити премії згідно поданих списків та службових записок (а.с. 68-69).

Давши належну оцінку вищенаведеним доказам, суд першої інстанції вірно виходив з того, що порядок преміювання працівників ПАТ «Концерн Галнафтогаз», розмір премій, а також підстави не преміювання встановлені умовами колективного договору, укладеного між адміністрацією відповідача та первинною профспілковою організацією у 2005 році, додатком №2 до якого затверджено Положення про оплату праці та матеріальне заохочення працівників. Вказаним Положенням передбачено, що премії працівникам визначаються керівником за результатами роботи працівника і є заохочувальним засобом регулювання праці. Такі премії не є гарантованими і відповідно їх невиплата не може кваліфікуватися як порушення законодавства про оплату праці. У зв'язку з цим обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що суд вдався до переоцінки постанови Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2014 року спростовуються мотивувальною частиною рішення суду, в якій зазначено, що дана постанова стосується матеріалів перевірки територіальної державної інспекції праці стосовно не нарахування премій у зв'язку з важким економічним становищем та стосується голови правління ПАТ «Концерн Галнафтогаз» ОСОБА_3, хоча ним даний Акт перевірки не підписувався, а накази, що видавалися в частині спірного періоду про позбавлення премій позивачу, були за колективним договором видані згідно затвердженого колективного договору Генеральним директором Гегедишем О.М., при цьому судом при закритті провадження адміністративної справи в постанові не зазначено про встановлення визначеної вини у вчиненні адмінправопорушення ОСОБА_3

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта про те, що суд неповно дослідив обставини справи з посиланням на те, що суд завершив розгляд справи без дослідження документів, які витребовувались згідно ухвали суду від 12.11.2014 року, оскільки згідно письмових пояснень представника відповідача вказані документи знищені за закінченням терміну їх зберігання.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та на правильність рішення суду першої інстанції не впливають.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Бойчук І.В.