Провадження № 22-ц/780/2134/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 16.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Поліщука М.А.,

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про передачу предмета застави в заклад,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про передачу предмета застави в заклад.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно укладеного договору № КЗН1АК22090042 від 06.09.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 52246 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2007 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06.09.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з відповідачем договір застави рухомого майна, за умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий Універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, у нього за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами, передбаченими кредитним договором утворилась заборгованість.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий Універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ та наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, які необхідні для здійснення продажу, встановивши початкову ціну для подальшої реалізації автомобілю в сумі 55575 грн. 00 коп.

Позивач просив суд вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий Універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1); зобов'язати відповідача передати комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення є обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2007 року, відповідно до укладеного договору № КЗН1АК22090042 від 06.09.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 52246 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2007 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06.09.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали з відповідачем договір застави рухомого майна. Згідно із зазначеним договором, відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий у, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Свої зобов'язання перед позивачем відповідач не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов договору своєчасно не сплатив.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. ст. 19, 20 Законом України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України „Про заставу" заклад - це застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Обов'язки та права заставодержателя при закладі передбачені ст.ст. 45, 46 вказаного Закону.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2012 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий Універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ та наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, які необхідні для здійснення продажу, встановивши початкову ціну для подальшої реалізації автомобілю в сумі 55 575 (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп.

Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 31.12.2012 року (а.с. 11), дане рішення не було переглянуте, оскаржене чи скасоване в передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду в установленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи - безпідставні, так як рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2012 року передбачає в собі процедуру вилучення даного автомобіля у власника та його продаж в межах процедури виконавчого провадження, а тому не вбачається порушень прав позивача щодо реалізації заставного майна.

Висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: