27.11.2015 Єдиний унікальний № 371/1605/15-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 541 /15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

27 листопада 2015 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2, звернувшись до суду з вищезазначеним позовом, просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 23373 гривні 45 копійок заборгованості за невиконання договірних зобовязань, посилаючись на те, що 16 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір № 120388717 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати (забезпечити передачу) у розпорядження відповідача обєкт лізингу мобільний телефон «LG Electronics Optimus L7 P705 Black», а відповідач зобовязувався сплатити суму коштів згідно графіку на загальну суму 4335 гривень 36 копійок. На момент подання позовної заяви відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, а тому станом на 20 серпня 2015 року має заборгованість в розмірі 23373 гривні 45 копійок, у звязку з чим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив.

Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки в судове засідання повторно не зявився відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представник позивача в клопотанні про розгляд справи за його відсутності не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ст. 224-225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення.

Зважаючи на те, що в судове засідання не зявилися всі сторони, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права.

Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права.

Представник позивача звернувся по судовий захист у звязку із порушенням відповідачем його прав на отримання доходу в розмірі 23373 гривні 45 копійок за договором фінансового лізингу від 16 жовтня 2012 року № 120388717.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2012 року між закритим акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ТОВ «Розетка.УА», яке діяло на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011) та ОСОБА_1 було укладено договір № 120388717 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати (забезпечити передачу) у розпорядження відповідача обєкт лізингу мобільний телефон «LG Electronics Optimus L7 P705 Black», а відповідач зобовязувався сплатити суму коштів згідно графіку на загальну суму 4335 гривень 36 копійок.

Факт отримання відповідачем обєкту лізингу підтверджується його підписами в акті прийому - передачі майна № 120388717 від 17 жовтня 2012 року, що свідчить про виконання позивачем своїх зобовязань відповідно до договору № 120388717 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.

Відповідно до п. 1.2. Договору № 120388717 від 16 жовтня 2012 року (далі Договір), порядок отримання IТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною цього Договору.

Пунктом 9.2.4. Правил отримання IТ-обладнання, інших товарів та послуг, встановлено обовязок клієнта (відповідача) своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом LeaseIT.

Відповідно до п. 2.1. Договору умови за якими IТ-обладнання, інший товар та послуги надаються клієнту визначаються пакетом LeaseIT.

Згідно Договору відповідач обрав пакет фінансування LeaseIT, що має назву «LeaseIT Десятка».

Відповідно до умов пакету, платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів) складає 10 відсотків, кількість місячних платежів (крім першого) складає 9 місяців, розмір місячних платежів становить 433 гривні 54 копійки кожного місяця і в загальному складає 4335 гривень 36 копійок.

Таким чином відповідач з моменту отримання мобільного телефону «LG Electronics Optimus L7 P705 Black» протягом девяти місяців повинен був сплатити позивачу 3901 гривню 86 копійок (без урахування першого платежу).

Як видно з позовної заяви та структури грошових нарахувань, відповідач у період з 17 жовтня 2012 року по 20 січня 2014 року сплатив відповідачеві 3602 гривні 60 копійок плати при отримання обладнання, що становить 83,10 % загальної суми платежів (4335 гривень, 36 копійок), а тому відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті за орендоване обладнання в розмірі 732 гривень 76 копійок (4335,36-3602,60=732,76).

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

У відповідності до вимог ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з положень ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства, а в разі відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено свої зобовязання щодо сплати орендних платежів, передбачених п. 5.4.2. Договору фінансового лізину від 16 жовтня 2012 року № 120388717, п. 9.2.4 Правил отримання IТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT, а тому позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендних платежів в розмірі 732 гривень 76 копійок підлягає задоволенню.

Відповідно до колонки «Штрафні санкції» Структури грошових нарахувань та надходжень № НОМЕР_1 від 22 серпня 2015 року (а.с. 18), відповідачу за несплату рахунків за період з 01 лютого 2013 року по 20 серпня 2015 року нараховано штрафні санкції в розмірі 22 551 гривні 05 копійок.

Тобто, позовна вимога в частині 22 551 гривні 05 копійок є штрафом відповідача, який він повинен сплатити за невиконання свого зобовязання по сплаті платежів за Договором.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 551 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судами норм матеріального права постановою від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 Верховний Суд України дійшов висновку, що ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Викладена правова позиція Верховного Суду України міститься у постанові, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, тому є обовязковою до застосування судом під час розгляду цивільних справ з аналогічних питань.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, відповідач не виконав свої зобовязання по сплаті орендних платежів позивачеві в розмірі 732 гривень 76 копійок, не повернув позивачеві мобільний телефон «LG Electronics Optimus L7 P705 Black» вартістю суму 4 335 гривень 36 копійок (в матеріалах справи відсутні докази повернення), мобільний телефон згідно договору та п. 7.1. Правил отримання IT обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaselT являється власністю позивача, яку він, відповідно до п. 8.1.4. вказаних правил, має право витребувати із володіння відповідача, з урахуванням норми ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України та вищезазначену правову позицію Верховного суду України, якими передбачено право суду на зменшення розміру неустойки, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до подвійної вартості мобільного телефону «LG Electronics Optimus L7 P705 Black», тобто до 8 670 гривень 72 копійок.

Збитки позивача, що проявились у формі недоотримання ним 732 гривень 76 копійок у строки, зазначені в договорі від 16 жовтня 2012 року № 120388717, суд вважає не співмірними із неустойкою в розмірі 22 551 гривень 05 копійок, оскільки вона більш ніж у 30 разів перевищує розмір недоотриманого позивачем доходу від вказаного договору.

Таке рішення суду є справедливим (ст. 1 ЦПК України), ґрунтується на нормі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та відповідає висновку Верховного Суду України по справі № 6-100 цс14.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача за несплату рахунків за період з 01 лютого 2013 року по 20 серпня 2015 року по договору від 16 жовтня 2012 року № 120388717 слід стягнути неустойку у вигляді штрафу в розмір 8 670 гривень 72 копійок.

Суд відхиляє доводи представника позивача про наявність у відповідача заборгованості у вигляді компенсації понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання в розмір 89 гривень 64 копійки, оскільки ні в позовній заяві, ні в матеріалах справи не зазначено з чого саме складається вказана сума.

Таким чином суд позбавлений можливості зрозуміти за що відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 89 гривень 64 копійки, та яка її правова природа, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що з відповідача на користь позивача за невиконання договору від 16 жовтня 2012 року № 120388717 слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 9 403 гривні 48 копійок (8 670,72 + 732,76=9 403,48).

Відповідно до ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В матеріалах справи наявні документи, що підтверджують витрати позивача на сплату судового збору за подання позову в розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с. 1).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 16, 509, 526, 530, 549, 551, 612, 806 ЦК України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», керуючись ст. ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57- 60, 61, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212 215, 218, 224-226, 292, 294, 296, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», юридична адреса місто Київ, проспект Оболонський, 28, , заборгованість за невиконання договору від 16 жовтня 2012 року № 120388717 в загальному розмірі 9403 (девять тисяч чотириста три) гривні 48 копійок.

3.Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», юридична адреса місто Київ, проспект Оболонський, 28, , судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок.

4.Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

5.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

6.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у апеляційному порядку.

7.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

8.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_3

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук