Справа №577/523/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Буток Т. А.
Номер провадження 22-ц/788/567/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и л а:

28 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 вона народила сина ОСОБА_5, який проживає разом з нею. Згідно свідоцтва про народження сина, його батьком є відповідач ОСОБА_3 Шлюб між нею та відповідачем зареєстрований не був, але відповідач визнав батьківство відносно сина. Вони з ним проживали разом однією родиною в 2014 році.

На даний час вони з відповідачем проживають окремо, кошти на утримання її та дитини чи іншої матеріальної допомоги відповідач не надає. Вона не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдиним джерелом її доходу є державна соціальна допомога на дитину.

Просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) на її утримання до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 28 січня 2015 року до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнуто з ОСОБА_3 до державного бюджету Конотопського району 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вказує, зокрема, що позивачка, з якою він не перебував в шлюбі і яка не є його дружиною в розумінні ст. 21 СК України, не має права на підставі ст. 84 СК України на отримання від нього аліментів.

Суд першої інстанції не з'ясував питання щодо матеріального стану позивачки, не запитав у неї довідку про отриману допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір стипендії та розмір аліментів, які вона отримує від свого батька. Вважає, що відповідачка отримує дохід в розмірі 1218 грн. щомісячно, тобто прожитковий мінімум для працездатної особи відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік», а тому не потребує матеріальної допомоги.

Суд не взяв до уваги його матеріальний стан, те що він ніде не працює, отримує кошти від місцевого населення, допомагаючи рубати дрова, носити воду, виконувати роботу на городі. Іншої роботи в селі немає. Всі кошти, які він спроможний заробити в селі, а саме 400 грн., він має віддавати позивачці, як аліменти на утримання дитини, які стягнуті з нього рішенням суду в сумі 620 гр.

Вказує, що він хворіє, перебуває на обліку в Конотопській ЦРЛ, постійно вживає ліки, проходить відповідні обстеження, перебуває на дієті, на що витрачає багато коштів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має молодий вік, є працездатною особою, на хронічні захворювання не страждає, тому за своїм матеріальним станом в змозі і повинен надавати грошову допомогу на утримання позивачки, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не працює, в розмірі 1/6 частини його заробітку.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи, зокрема, копії свідоцтва про народження, вбачається, що ОСОБА_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

З довідок виконкому Козацької сільської ради Конотопського району №33 від 19 січня 2015 року та голови квартального комітету №50 Конотопської міської ради від 20 січня 2015 року вбачається, що позивач ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1, фактично проживає по АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6).

Згідно довідки №17 від 22 січня 2015 року, позивач ОСОБА_4 навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Конотопське професійно-технічне училище» за професією кухар з терміном навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року, знаходиться на неповному державному забезпеченні, стипендію на даний час не отримує (а.с.13).

Відповідно до довідки Чуйківської сільської ради Ямпільського району від 12 лютого 2015 року № 02-51/134, відповідач зареєстрований в АДРЕСА_3, фактично проживає в АДРЕСА_4 разом з батьками, тимчасово не працює, знаходиться на утриманні батьків (а.с. 21).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 5 лютого 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнені аліменти на утримання сина до його повноліття в сумі 620 гр.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що з врахуванням положень ст. 21 СК України, сторони не є подружжям, а тому позивачка, яка не є його дружиною, не має права на отримання від нього аліментів до досягнення дитиною трьох років.

Ч. 2 ст. 21 СК України передбачає, що проживання однією сім'єю жінки і чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язав подружжя.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. ч. 1-3 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Ст. 91 СК України передбачає право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, зокрема, згідно ч. 2 вказаної норми закону, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не надав суду переконливих, належних та допустимих доказів своїм доводам про те, що він взагалі не в змозі виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вірно врахував, що він має молодий вік, є працездатним, не є інвалідом.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача аліменти на утримання позивачки, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачка вправі вимагати аліменти на своє утримання, враховуючи відсутність у неї можливості працювати в зв'язку з необхідністю доглядати дитину.

Висновок суду про те, що позивачка в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, є безсумнівним.

Проте при визначенні судом розміру аліментів не повністю враховані істотні обставини, що мають значення для справи: майновий стан відповідача, який офіційно ніде не працює, наявність у нього захворювань.

Відсутність у справі доказів про офіційне працевлаштування відповідача та наявності у нього постійного заробітку не давала суду правових підстав для визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, з відповідача у частці від його заробітку (доходу).

Стаття 10 СК України передбачає:

1. Якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

2. Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Ч. 1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з обставин справи та вказаних норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, в твердій грошовій сумі - в розмірі 200 гр.

Такий розмір аліментів буде враховувати інтереси позивачки та не буде порушувати права відповідача, який добровільно матеріальної допомоги в належному розмірі на утримання позивачки та дитини не надає, хоча має можливість і повинен її надавати, враховуючи його фізичні можливості, молодий вік та спроможність працювати.

Заперечуючи проти позову в повному обсязі та оскаржуючи рішення суду, відповідач не послався на наявність обставин та переконливих доказів, які б давали підстави для повного звільнення його від утримання позивачки.

В справі відсутні докази тому, що позивачка на момент звернення до суду має можливість і достатню змогу самостійно сама себе утримувати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Враховуючи вік дитини та її самої, вона позбавлена можливості одержувати будь-який дохід, що могло б бути підставою для звільнення відповідача від її утримання.

Відповідач не навів у апеляційній скарзі фактів, які б свідчили б про наявність підстав для повного задоволення скарги.

Незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу відповідач в даному випадку зобов'язаний утримувати неповнолітню позивачку, яка доглядає за дитиною, до досягнення нею трьох років. Він не може бути визнаний неспроможним сплачувати аліменти, оскільки, будучи працездатним, не надав суду доказів тому, що не працює з поважних причин, що вживав заходів до працевлаштування, в тому числі через службу зайнятості населення, а тому його доводи про те, що він підлягає звільненню від обов'язку по утриманню позивачки, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 84, ч. 2 ст. 91 СК України.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2015 року в даній справі в частині стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Чуйківка Ямпільського району Сумської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 200 гр. щомісяця, починаючи з 28 січня 2015 року до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -