Справа № 473/4443/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"04" грудня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним в якому вказувала, що 12 жовтня 2000 року між нею та СГВК «Таборівка» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала в останнього житловий будинок №27 по вулиці Мирній у м. Вознесенську Миколаївської області.

В цей же день договір було зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» за № 179, разом з тим покупець зареєструвала право власності в КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації .

Нотаріально договір сторони не посвідчували.

Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.

В подальшому ОСОБА_2 дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном.

Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин (в звязку припиненням діяльності ПСП «Таборівка» (як правонаступника СГВК «Таборівка»)), а тому позивачка просила суд визнати такий договір дійсним.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі позивачки та представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що 12 жовтня 2000 року ОСОБА_2 придбала у СГВК «Таборівка» житловий будинок №27 по вулиці Мирній у м. Вознесенську Миколаївської області, уклавши та зареєструвавши в цей же день договір купівлі-продажу на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» в журналі реєстрації договорів з нерухомістю за №179. Разом з тим покупець зареєструвала право власності в КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації .

Нотаріально договір сторони не посвідчили, однак всі його істотні умови були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.

В подальшому ОСОБА_2 дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном.

Разом з тим належне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе у звязку з припиненням діяльності ПСП «Таборівка» (як правонаступника СГВК «Таборівка») та тим, що покупець після укладення договору зареєструвала право власності щодо придбаного будинку.

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).

З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 12 жовтня 2000 року на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» про що в журналі реєстрації договорів з нерухомістю внесено запис №179, за яким ОСОБА_3 купила у сільськогосподарського виробничого кооперативу «Таборівка» житловий будинок №27 по вулиці Мирній у м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.В. Вуїв