Справа № 342/245/15-ц
Провадження № 2/342/212/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гайдича Р.М.

секретаря Сьомкайло І-М.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про втрату права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що вона є власником будинку в АДРЕСА_1. В 1998 році вона приписала в ньому відповідачів, з якими усно домовилась, що вони будуть за нею доглядати. Відповідачі протягом останніх п'яти років з нею в її будинку не проживають, участі в утриманні будинку не беруть, а зареєстровані в ньому тільки формально. На даний час у зв'язку з їх реєстрацією та не бажанням добровільно знятись з реєстрації, вона позбавлена можливості оформити субсидії.

В судовому засіданні позов просила задовольнити, з наведених в заяві підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Ствердила, що вона доглядала та виховувала ОСОБА_3 коли та навчалась в школі, оскільки її мама ОСОБА_2 знаходилась на заробітках за кордоном і приїжджала до них раз на два-три роки. Також вона в даний час неодноразово намагалась додзвонитись до ОСОБА_3 яка навчається в м.Києві, але та взявши трубку не відповідала їй.

Відповідачі в судові засідання призначені на 30.03.2015 року та 21.04.2015 року не з'явились. Про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать судові повідомлення.

Суд вислухавши осіб, що брали участь під час розгляду даної справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Факт реєстрації відповідача в будинку позивача і її не бажання добровільно знятись з реєстрації перешкоджає позивачу в можливості звернення для оформлення субсидій.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що:

Позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.1996 року даний житловий будинок вона прийняла у спадок після смерті ОСОБА_4 та зареєструвала право власності 16.12.1996 року в Коломийському БТІ (а.с.5).

ОСОБА_1 самостійно сплачує за використаний газ, електроенергію та інші комунальні платежі (а.с.10-11).

Їй передано безоплатно у власність земельну ділянку розміром 0,776 га. на якій розміщений її будинок (а.с.6).

На даний час в цьому будинку зареєстровані крім позивача ОСОБА_1, ще і відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7-9).

Відповідачі, які не являються членами сім'ї ОСОБА_1 були в ньому зареєстровані з її згоди в 1998 році за їх усною домовленістю з умовою, що вони будуть жити з нею та будуть допомагати по господарстві. Але відповідачі не проживають в її будинку вже більше п'яти останніх років, не беруть участі в утриманні будинку, не допомагають позивачу по господарству, а зареєстровані в будинку тільки формально і це є перешкодою для позивача в оформленні субсидій, що крім тверджень позивача підтверджується і показаннями свідків.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7, які проживають по сусідству з позивачем, повідомили, що відповідачі вже більше п'яти років не проживають в господарстві ОСОБА_1 і не беруть ніякої участі в утриманні даного господарства. Ствердили, що вони часто бувають в будинку позивача, оскільки вона проживає сама і вони її відвідують. Свідок ОСОБА_7 також зазначила, що вона кожного дня приходить до ОСОБА_1 і приносить їй їсти, а відповідач ОСОБА_3 приїжджаючи на канікули з навчання до своєї бабусі, що живе по сусідству з ними, ніколи не заходить до ОСОБА_1

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним на свій розсуд та розпоряджаються ним.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що відповідачі в будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживають понад п'ять роки, не беруть участі в його утриманні, не являються членами сім'ї позивача, а зареєстровані в ньому тільки формально і доказів на спростування цих обставин ніким не надано, тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 57-61, 209, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про втрату права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Гайдич Р.М.