АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Новак А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України в цивільній справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Абарінова Олександра Олександровича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Абарінов О.О. звернувся до суду із поданням, в якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань та покласти на Державну прикордонну службу України виконання ухвали.

Подання мотивував тим, що в ході виконавчого провадження боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення, а на вимоги державного виконавця не реагує.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року подання задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 без вилучення паспорту, до виконання нею своїх зобов'язань за виконавчим листом № 2601/7290/12, виданим Голосіївським районним судом м. Києва 26 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 211 092 грн. 99 коп.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні подання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що суд першої станції помилково встановив з матеріалів подання державного виконавця, що боржник уникала виконання зобов'язань за виконавчим листом № 2601/7290/12, оскільки положеннями ст.6 Закону України «Про порядок виїзду України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, тоді як матеріалами справи підтверджується те, що дії боржника не були спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

Крім того, ОСОБА_1. активно виконує покладені на неї Законом України «Про виконавче провадження» обов'язки: неодноразово направляла до ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві своїх представників, сплачувала по мірі наявних можливостей кошти на рахунок, наданий державним виконавцем.

Зазначив, що ОСОБА_1. повідомляла державного виконавця про неможливість доставити транспортний засіб з незалежних від неї обставин.

Представник стягувача ПАТ «Універсал Банк» - Нарапович О.Д. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Боржник ОСОБА_1 та державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Абарінов О.О. в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представникастягувача ПАТ «Універсал Банк» - Нарапович О.Д., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з неї коштів та перешкоджає державному виконавцю у примусовому виконанні ним цього рішення.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист №752/12043/13-ц від 26 січня 2015 року виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 209 002,96 грн., судового збору у розмірі 2090 грн. 03 коп., а всього 211 092 грн. 99 коп. (а.с.5-6).

17 лютого 2015 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46534950 та направлено сторонам до відома та виконання (а.с.9).

05 березня 2015 року державним виконавцемВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.15).

Згідно відповіді з Управління державної автомобільної інспекції транспортний засіб ОСОБА_1 поставлено на автомобільний облік до АІС «Арешт», а саме: CHRYSLER РТ CRUISER, 2006 року д.н.з. НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи 15 квітня 2015 року автомобіль було оголошено у розшук (а.с.20).

16 грудня 2013 року державним виконавцемВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві складено акт опису й арешту транспортного засобу - CHRYSLER РТ CRUISER, 2006 року, д.н.з. НОМЕР_1, відповідно до якого вказаний транспортний засіб прийнято ОСОБА_1 на відповідальне зберігання, у зв'язку з чим 02 червня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про зняття з розшуку транспортного засобу (а.с.22-25).

05 червня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві боржнику ОСОБА_1 направлялася вимога про надання транспортного засобу або інформації, щодо його фактичного місця перебування.

22 липня 2015 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 транспортного засобу - CHRYSLER РТ CRUISER, 2006 року, д.н.з. НОМЕР_1.

22 липня 2015 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві боржнику ОСОБА_1 направлялася вимога про надання транспортного засобу або інформації, щодо його фактичного місця перебування. Дана вимога отримана боржником 30 липня 2015 року (а.с.38).

21 серпня 2015 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві боржнику ОСОБА_1 направлялася вимога про надання транспортного засобу або інформації, щодо його фактичного місця перебування.

25 серпня 2015 року ОСОБА_1 отримала вимогу державного виконавця, про що свідчить довідка про відстеження пересилання поштових відправлень (а.с.41), проте в добровільному порядку вимоги від 05 червня 2015 року, 22 липня 2015 року та від 21 серпня 2015 року боржник ОСОБА_1 не виконала та своєчасно не повідомила державного виконавця про причини невиконання його вимог щодо надання транспортного засобу, тобто фактично ухилялася від їх виконання.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 05 серпня 2015 року знайомився з матеріалами виконавчого провадження №46534950, що також свідчить про обізнаність боржника ОСОБА_1 про свої обов'язки та про вимоги державного виконавця, проте дій, які були б спрямовані на виконання вимоги державного виконавця та рішення суду боржник не вчинила.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За положенням п. 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п.8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, наявність у поданні вказівки на дії ОСОБА_1, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження підтверджують факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов'язань, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав вважати, що ОСОБА_1 свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на неї судовим рішення зобов'язань.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 повідомляла державного виконавця про причини неможливості доставлення автомобіля колегія суддів не приймає до уваги, оскільки заява про причини неможливості виконання вимог державного виконавця була подана боржником ОСОБА_1 до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві лише 05 жовтня 2015 року, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали (а.с.69).

Крім того, доказів на підтвердження причини неможливості доставити автомобіль на вимогу державного виконавця апелянтом до суду апеляційної інстанції надано не було.

Колегія суддів звертає увагу на те, що надані апелянтом копії квитанції не можуть бути доказами належного виконання рішення суду, оскільки з копії квитанції №855/з44 від 01 жовтня 2015 року про часткове погашення заборгованості в розмірі 200 грн., вбачається, що дана оплата була здійснена 01 жовтня 2015 року, тобто після постановлення ухвали суду, а копія квитанції №855/з43 від 01 жовтня 2015 року про часткове погашення заборгованості про сплату боргу за ВП №28709330 в розмірі 100 грн. та копія квитанції №0.0.410211454.1 від 16 липня 2015 року про сплату боргу за ВП №28709330 в розмірі 100 грн. свідчить про здійснення платежів на виконання іншого виконавчого провадження (а.с.68).

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про відсутність факту ухилення, за сукупністю обставин даної справи, безпідставними і не обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді