Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц - 778/2760/ 2015
Головуючий у 1 інстанції Нікандров C.O.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області, прокуратури Василівського району Запорізької про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку цивільного провадження з позовом до Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області, прокуратури Василівського району Запорізької про звільнення майна з-під арешту частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. Оскільки він страждає психічним захворюванням , то постановою слідчого Василівського РВ УМВС України в Запорізької області від 30.09.2010 року кримінальна справа відносно ОСОБА_3 було направлена до суду для застосування примусових заходів медичного характеру. 27 жовтня 2010 року постановою Василівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_3 було вжито примусові заходи медичного характеру.

16 червня 2011 року постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя були скасовані примусові заходи медичного характеру застосовані до ОСОБА_3

Постановою слідчого Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області Матяш А.В. від 28.09.2010 року у зазначеній кримінальній справі було накладено арешт на частину квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Оскільки при винесенні постанови від 2710.2010 року, судом не було вирішено питання про скасування накладеного арешту на частину квартири в рамках кримінального провадження, позивач звернувся до суду з позовом про скасування арешту на вищезазначену квартиру.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі так як подана заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, а повинна розглядатися в порядку кримінального судочинства.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити на новий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції. апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у відкритті провадження за поовом ОСОБА_3 , суд пешої інстанції виходив з того, що коли арешт накладено при провадженні у кримінальній справі, заяви про виключення з опису та арешту майна розглядаються у порядку, передбаченому нормами КПК України, а згідно ч. 6 ст. 126 КПК України накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпала потреба.

З таким висновком суду можна погодитись.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 та ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних та трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом установлено, що в вересні 2010 року Василівським РВ УМВС України у Запорізькій області відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України та під час досудового слідства постановою слідчого від 28.09.2010 року накладено арешт на належну йому частину квартири за адресою АДРЕСА_1.

На підставі вказаної постанови до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено відомості про арешт нерухомого майна за № 10319043 від 04.10.2010 року 13: 20: 25.

Постановою Василіввського районного суду Запорізької області від 27.10. 2010 року відносно ОСОБА_3 застосовані примусові заходи медичного характеру, у зв"язку зі скоєнням кримінального злочину, передбаченого . 1 ст. 286 КК України.

16 червня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя була ухвалена постанова про скасування примусових заходів медичного характеру застосованих до ОСОБА_3, проте питання щодо арештованого майна вирішено не було.

За змістом ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна у кримінальній справі провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно лише обвинуваченого, підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосування цього заходу відпаде потреба.

Відповідно до п. 9 Розділу Х1 Перехідних положень КПК України від 13.04.2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи арешт на квартиру накладався за правилами КПК України 1960 року.

Оскільки ОСОБА_3 був обвинуваченим по вказаній кримінальній справі та відповідними процесуальними документами йому було надано процесуального статусу обвинуваченого та він є особою, яка несе за законом матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, суд дійшов правильного висновку, що звільнення належної ОСОБА_3 квартири з-під арешту та вилучення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку кримінального судочинства.

Посилання апелянта на Постанову Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 " Про судову практику в справах про виключення майна з опису" не заслуговують на увагу, оскільки в Постанові зазначено, що підставою для звернення до суду у спорах про звільнення майна з під арешту є оспорювання правомірності включення конкретного майна до акту опису майна; метою позову про звільнення майна з під арешту є встановлення належності арештованого майна; сторони в матеріальному плані повинні перебувати у стані спору про право, тощо.

У даній справі ніхто не позбавляє та не спростовує права власності апелянта, не претендує на його матеріальне право на частину квартири, на яку накладено арешт.. Судом лише має бути вирішено питання щодо долі арештованого майна.

Виходячи з наведеного ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, а аргументи апеляційної скарги ОСОБА_3 не є виправданими.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 05 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: