Справа № 301/1941/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представників сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про відшкодування 314,12 грн. матеріальної та 30000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 вересня 2005 року близько 23 години 50 хвилин ОСОБА_2 та ОСОБА_6, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязнених відносин, знаходячись на території Словацької Республіки в с. Велике Німецьке, біля кафе «Експрес», нанесли множинні удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_7, заподіявши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоровя.

Постановою Виноградівського райсуду від 19.03.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 122 ч.1 КК України у звязку із закінченням строку давності, а кримінальну справу про їх обвинувачення закрито.

Внаслідок злочину ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоду на суму 891,22 грн., які позивачка витратила на придбання медикаментів для лікування тілесних ушкоджень у виді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, легкого статико-координаторного порушення, астенічного синдрому.

Крім того, внаслідок незаконних дій відповідачів ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду на суму 30000 грн., яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивачка зазнала у звязку з ушкодженням здоровя.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 (до укладення шлюбу ОСОБА_7) Я.І. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що внаслідок протиправних дій відповідачів їй заподіяно тілесні ушкодження. Вона лікувалася в лікарні протягом 31 дня. Майже всі медикаменти вона купувала за власні кошти. В ході лікування вона перенесла фізичний біль та страждання, по даний час періодично проходить лікування, оскільки внаслідок перенесеної травми відчуває головні болі та слабкість. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідачів вона зазнала ганьбу серед мешканців села. Просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Пояснив, що внаслідок дій відповідачів позивачці заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. На лікування травми, отриманої внаслідок протиправних дій відповідачів, позивачка витратила 891,22 грн., що підтверджується приєднаними довідками та товарними чеками.

ОСОБА_1 по даний час періодично проходить лікування, оскільки внаслідок перенесеної травми погано себе почуває. Вважав, що моральна шкода, яку позивачка оцінила в 30 000 грн., полягає у моральних стражданнях та фізичному болі, які вона зазнала внаслідок нанесених тілесних ушкоджень та проведеного лікування. Крім того, змінився життєвий уклад позивачки: внаслідок перенесеної травми позивачка по даний час переживає стрес та потребує подальшого лікування. Просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 (до укладення шлюбу ОСОБА_6) Г.М. у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у тому числі через свого представника, подала заяву, в якій позов не визнала та просила розглянути справу в її відсутності (а.с. 40, 52, 60).

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що ніякої матеріальної та моральної шкоди позивачці вона не заподіювала. Інцидент, який стався між ними, відбувся більше 10 років тому і до сих пір позивачка ніяких вимог до відповідачів не предявляла, на судові засіданні в кримінальному провадженні не приходила. Просила відмовити в позові.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що позивачкою не доведено заподіяння їй ні матеріальної, ні моральної шкоди. Приєднані до матеріалів справи товарні чеки про придбання медикаментів не містять ні дати їх видачі, ні особу, якій вони призначені. Довідки, видані лікарем приймального відділення РЛ, не можуть встановлювати причинний зв'язок між отриманою у 2005 році травмою та станом здоровя позивача у 2015 році, оскільки такі обставини мають бути встановлені судово-медичною експертизою. Враховуючи, що з часу протиправних дій відповідачів пройшло більше 10 років, позивачка могла отримати інші травми чи захворіти на якісь інші хвороби. Вважав, що відповідачі зазнали більших моральних страждань, ніж позивачка, оскільки біля 10 років перебували під страхом кримінальної відповідальності. Позивачка з часу отримання нею тілесних ушкоджень влаштувалася на роботу, одружилася, народила двох дітей, тобто ніяких негативних змін в її житті не відбулося.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну та особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Виноградівського райсуду від 19.03.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 122 ч.1 КК України у звязку із закінченням строку давності, а кримінальну справу про їх обвинувачення закрито ( а.с.3).

Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 та ОСОБА_6 обвинувачувалися у тому, що 08 вересня 2005 року близько 23 години 50 хвилин, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязнених відносин, знаходячись на території Словацької Республіки в с. Велике Німецьке, біля кафе «Експрес», нанесли множинні удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_7, заподіявши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоровя.

Внаслідок укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на «Боднар».

Внаслідок укладення шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на «Яцканич».

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строку давності не є реабілітуючою обставиною та не звільняє особу від обов'язку відшкодувати в установленому порядку матеріальні збитки, заподіяні злочином.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у кримінальній справі, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено рішення з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На підтвердження позовних вимог та розміру матеріальної шкоди позивачем надано суду лист Іршавської районної лікарні №51 від 2006 року про те, що ОСОБА_7 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 11.09.2005 року по 07.10.2005 року та за власний рахунок придбала медикаменти на загальну суму 314,12 грн. ( а.с.5), товарний чек від 14.09.2005 року про придбання медикаментів на суму 43,90 грн., два товарні чеки без дати на суму 72,40 грн. та 460,80 грн. (а.с.6,7,8). На підтвердження факту перебування позивачки на лікуванні та тривалості її лікування надано лист відділу охорони здоровя Іршавської РДА від 07.02.2006 року №79 ( а.с.61).

З доданих до матеріалів справи товарних чеків, що були видані приватним підприємцем ОСОБА_8 вбачається, що вказані чеки містять тільки перелік найменування товару та його вартість. У всіх товарних чеках відсутня інформація про покупця, а у двох товарних чеках і дата їх видачі.

Позивачкою не надано суду належних доказів того, що вказані медикаменти були придбані нею, що такі прописані лікарем саме для неї та у звязку з лікуванням отриманої 08.09.2005 року травми.

Крім того, з довідки Іршавської районної лікарні №51 від 2006 року вбачається, що ОСОБА_7 під час стаціонарного лікування в травматологічному відділенні з 11.09.2005 року по 07.10.2005 року за власний рахунок придбала медикаменти на загальну суму 314,12 грн.

З листа відділу охорони здоровя Іршавської РДА від 07.02.2006 року №79 вбачається тільки факт перебування позивачки на лікуванні, тривалість лікування та розмір витрачених державою на її лікування коштів.

За таких обставин, суд вважає позов ОСОБА_1 у частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідачів солідарно 314,12 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В ході судового розгляду встановлено, що тілесні ушкодження середньої тяжкості позивачу заподіяно винними діями відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5

З пояснень позивача вбачається, що внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень та тривалого лікування, ОСОБА_1 зазнала душевні страждання та фізичну біль.

Суд вважає, що внаслідок вчинення відповідачами злочину та заподіяння позивачу тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ОСОБА_1, безумовно, зазнала фізичного болю і моральні страждання.

Однак, позивачка стверджує, що пережитий стрес по даний час, тобто через 10 років після події, викликає у неї душевну пригніченість, внаслідок перенесеної травми у неї погіршився стан здоровя, через постійні головні болі вона по даний час вимушена проходити лікування.

На підтвердження вказаних обставин подала до суду довідки лікаря приймального відділення Іршавської РЛ ОСОБА_9 №777 від 17.09.2014 року, №428 від 26.05.2015 року та №715 від 24.10.2015 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 зверталася у приймальне відділення РЛ зі скаргами на головокружіння, шаткість при ходьбі, загальну слабкість та нудоту ( а.с.63-65).

Згідно вказаних довідок, враховуючи скарги, анамнез та дані обєктивного дослідження, лікарем установлено діагноз: наслідки перенесеної ЗЧМТ у 2005 році, ОСОБА_1 запропоновано пройти консультацію у невропатолога та прописано курс лікування.

Позивачка пояснила, що після звернення у приймальне відділення Іршавської РЛ, вона госпіталізована не була, пройшла подальші обстеження у невропатолога та курс лікування.

При цьому, надати суду належні та допустимі докази про проходження позивачкою систематичного лікування протягом 2005-2015 років, а також про причинний зв'язок, між погіршенням стану її здоровя та отриманими внаслідок протиправних дій відповідачів травм, вона суду не могла.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами (ст. 10 ч. 1, 11 ч. 2, 12 ч. 1 ЦПК України), позивач зобов'язаний належно довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215 ЦПК України).

Виходячи з підстав і предмету позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 179 ч. 1 ЦПК України предметом доказування є передусім факти, які повинні підтверджувати доводи позивача про те, що їй завдано моральні страждання, що погіршення стану здоровя, на яке посилається позивачка та яке існує станом на день розгляду справи, є результатом отриманих 08.09.2005 року тілесних ушкоджень, що були заподіяні відповідачами.

Протягом розгляду справи суд, на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України, роз'яснював позивачу положення ЦПК України щодо доказування, належності та допустимості доказів, наслідків вчинення чи невчинення процесуальний дій, спрямованих на доказування позову.

Однак, позивачка та її представник вважали, що проведення судової експертизи по справі є зайвим, оскільки факт заподіяння позивачу відповідачами середньої тяжкості тілесних ушкоджень доведена постановою Виноградівського райсуду від 19.03.2014 року, а погіршення стану здоровя позивача, яке триває по даний час і підтверджується довідками лікаря, сталося саме внаслідок отриманих у 2005 році тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд відповідно п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, глибину душевних страждань позивача, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково та стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно 3000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України та п.35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає стягнути з відповідачів на користь держави по 487,20 грн. судового збору (по 243,60 грн. з кожного відповідача за кожну з позовних вимог пропорційно до розміру задоволених вимог).

Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1190 ЦК України, ст.ст.11, 15, 57-60, 88 ч.3, 158 ч.3, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_1 314 (триста чотирнадцять) грн. 12 коп. матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь держави по 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем ОСОБА_5 у той же строк з дня отримання копії рішення, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських