Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 22-ц/778/5224/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ЖБК 308 «Перетворювач» про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру.

У позові зазначав, що з 21.07.1979 року по 01.12.2005 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

З 27.07.1987 року подружжя разом з сином проживали у квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська/ЛадозькаАДРЕСА_1 на підставі ордеру виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 27.07.1987 року.

Ордер виданий на його ім.я, він є членом ЖБК 308 «Перетворювач-7», до якого належить будинок.

У червні 1992 року ним була погашена вартість спірної квартири у сумі 13 406 грн. 66 коп., а також погашено всі заборгованості з оплати за комунальні послуги станом на 01.10.2012 року.

Отже, після викупу, вказаний обєкт нерухомості належить йому на прав власності.

Після розлучення вони з відповідачем проживають окремо, у спірній квартирі проживає ОСОБА_3

Він має намір вселитися до квартири та оформити право власності на належне йому майно, однак відповідач не надає йому доступу до житла, перешкоджаючи здійсненню його законного права.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за ним право власності на квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська/ЛадозькаАДРЕСА_2.

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа: ЖБК 308 «Перетворювач-7», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку ЖБК, виключення з членів ЖБК, про визнання права власності на квартиру.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2013 року позовну заяву ОСОБА_3 обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ЖБК 308 «Перетворювач-7», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку ЖБК, виключення з членів ЖБК, про визнання права власності на квартиру залишено без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2014 року, в задоволені первісного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа від 17 вересня 2014 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3/Ладозька у м. Запоріжжі, яка зареєстрована за ОСОБА_4

При новому розгляді справи, у липні 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про доповнення позову вимогами про залучення до участі у справі в якості відповідача також ОСОБА_4 та витребування у нього квартири з незаконного володіння, оскільки з моменту предявленні позову до ОСОБА_3про визнання права власності фактичні обставини змінилися, бо до скасування судових рішень по даній справі в касаційному порядку між відповідачем та ОСОБА_4 23.01.2014 року був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири.

Оскільки його право власності на квартиру не визнається ОСОБА_3, а поновлення його в правах власника квартири неможливе без витребування спірної квартири від набувача ОСОБА_4, тому вважає, що вимоги про визнання права власності на спірну квартиру та витребування її від ОСОБА_4 є взаємоповязаними.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2015 року ОСОБА_2 у прийнятті доповненого позову до ОСОБА_3, третя особа: ЖСК 308 «Перетворювач», про визнання права власності на квартиру відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті доповненого позову ОСОБА_2, суд послався на те, що справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3/Ладозька у м. Запоріжжі, заявленого з тих підстав, що пай за вказану квартиру у червні 1992 року був повністю виплачений позивачем, як членом ЖБК 308 „Перетворювач-7, розглядається по суті, а додаткові вимоги про витребування спірної квартири з володіння ОСОБА_4 заявлені щодо іншого предмета та з інших підстав, тому в силу ст. 31 ЦПК України не підлягають спільному розгляду з первісним позовом до ОСОБА_3

Крім того, доповнена позовні заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

З висновками суду в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ч.ч.1,2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спором визнаються будь-які непорозуміння між субєктами права і достатньою підставою для вступу у процес і набуття правового статусу позивача є субєктивна впевненість, що його права порушені, оспорені чи невизнані.

Відповідачем є особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав, тому саме позивач визначає до кого предявити позов.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Зміна підстав або предмету позову можлива лише до початку розгляду справи по суті, що спрямовано на усунення зловживання процесуальним правом на зміну підстав або предмету позову.

При цьому заява, подана після початку розгляду справи по суті, залишається без розгляду.

Предмет позову це матеріальний зміст позовних вимог позивача, яке проявляється в матеріально-правовій заінтересованості отримати певне матеріальне благо.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_2 у листопаді 2012 року позову до ОСОБА_3 являється вимога про визнання за ним права на квартиру АДРЕСА_3/Ладозька у м. Запоріжжі, яка виділялась подружжю і пай за яку був внесений у період сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, отже вказана квартира набула статусу спільного сумісного майна подружжя незалежно від того, на чиє імя оформлено право власності на неї, якщо один із подружжя, у даному випадку позивач, не доведе інше.

Між тим, постановлюючи ухвалу про відмову у прийнятті доповнення до первісного позову, заявленого до ОСОБА_3, також вимогами до ОСОБА_4 про витребування спірної квартири, суд не звернув уваги на те, що станом на липень 2015 року первісно визначена в якості відповідача ОСОБА_3 власником квартири вже не являлась, отже не є тією особою, яка порушує право власності позивача на спірне майно.

За договором купівлі-продажу від 23.01.2014 року право власності на квартиру, про право на яку виник первісний спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_2А.і яке є предметом розгляду справи, перейшло до ОСОБА_4, як до особи, на яку в силу названих обставин позивач вказує, як на порушника його права.

За змістом ст. 119 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обгруновує позовні вимоги.

Таким чином, доповнюючи первісний позов вимогами до ОСОБА_4, як до нового власника спірної квартири, право власності на яку залишається предметом заявленого ОСОБА_2 позову, позивач вказав не на інші первісні, а на змінені за час судового розгляду обставини, у звязку з чим висновок суду про зміну позивачем підстав та предмету позову не можна визнати правомірним..

Судом також не враховано, що після скасування в касаційному порядку ухвалених по справі судових рішень, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції, який на час подання ОСОБА_3 доповнень до первісного позову по суті фактично її розгядати не почав.

Крім того, пославшись в ухвалі на те, що доповнена позовна заява не відпоідає вимогам ст. 119 ЦПК України, суд не врахував, що процесуальними наслідком такої невідповідності є залишення позовної заяви без руху у відповідності до ч.1 ст. 121 ЦПК України, а не відмова у її прийнятті.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що при вирішенні питання про відмову у прийнятті доповненого позову ОСОБА_2 суд порушив вимоги процесуального права, а тому постановлена ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2015 року по даній справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: