Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковалевича С.П., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненського району Рівненської області в інтересах держави на рішення Рівненського районного суду від 09 жовтня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Правнича компанія „О"К" до ПСП „Промінь", уповноваженої особи членів КСП „Промінь" Білецького Олександра Васильовича про визнання дійсним договору та визнання права власності , -

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю „Правнича компанія „О"К" 19 вересня 2014 року звернулося до суду з позовом до ПСП „Промінь", уповноваженої особи членів КСП „Промінь" Білецького О. В. про визнання дійсним договору та визнання права власності.

Рішенням Рівненського районного суду від 09 жовтня 2014 року визнано дійсним договір № 01/06 купівлі-продажу нерухомого майна від 23 квітня 2008 року, укладеного між ПСП "Промінь", співвласниками майнових паїв колишніх членів реорганізованого КСП "Промінь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "О'К".

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Правнича компанія "О'К" право власності на будівлю великого млина та складів, що розташовані в с. Бровники, вул. Гагаріна, № 46а Рівненського району Рівненської області.

Вважаючи дане рішення незаконним заступник прокурора Рівненського району Рівненської області в інтересах держави подав на нього апеляційну скаргу.

Стверджує, що позивачем не надано доказів на підтвердження права власності на спірне майно за відповідачами та не доведено факту ухилення останніх від посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Зазначає, що відповідачами не підтверджено право власності на спірне нерухоме майно, а визнання позову не є підставою для задоволення останнього, якщо укладений правочин суперечить вимогам законодавства.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази (документи), які засвідчують право власності на спірне майно як за ПСП «Промінь» так і за співвласниками майнових паїв, що унеможливлює укладення правочинів з ним.

..........................................................................................................................................

Провадження №22-ц /787/531/2015 Головуюча у суді І інстанції - Остапчук Л.В.

Доповідач - Шеремет А.М.

При цьому покликається на те, що в матеріалах справи наявний договір № 1 від 01.05.2004 року про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності громадян, пунктом 1.3. якого встановлено, що з метою більш ефективного використання майна співвласники домовилися передати майно в оренду та у власність згідно з договором міни ПСП «Промінь».

Однак, акт прийому-передачі майна згідно вищевказаного договору, докази реєстрації права власності на майно за ПСП «Промінь», в матеріалах справи відсутні та судом не встановлювалися. Будь-яка ідентифікація спірного майна, його опис, технічні характеристики також відсутні.

Спірний договір підлягає нотаріальному посвідченню, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Крім того, позивачем не доведено факту ухилення відповідачами від нотаріального посвідчення договору.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будівлі великого млина та складів, розташованих в с. Бровники, вул. Гагаріна, 46а, Рівненського району, оскільки було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, відбулось його часткове виконання, позивачу було передано обумовлене майно і за нього він повністю розрахувався, майно це належало відповідачам на законних підставах і на даний час на нього ніхто не претендує, тобто усі умови договору виконано, однак відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення із-за відсутності правовстановлюючих документів і коштів.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 квітня 2008 року відбулися загальні збори співвласників земельних та майнових паїв ПСП "Промінь", на яких було прийнято рішення про надання дозволу на продаж матеріальних засобів, що є спільною частковою власністю колишніх членів реорганізованого КСП "Промінь" відповідно до Договору № 1 від 01.05.2004 року про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності.

23 квітня 2008 року між ПСП "Промінь" в особі директора Шпорталюка Т.І., співвласниками майнових паїв колишніх членів КСП "Промінь" в особі уповноваженої особи Білецького О.В., як продавцями, та ТОВ "Правнича компанія "О'К", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 01/06, а саме будівлі великого млина та складів, розташованих в с. Бровники, вул Гагаріна, № 46а Рівненського району Рівненської області. Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, відбулася передача майна і покупець оплатив обумовлену договором ціну в сумі 87000 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, які долучені до позовної заяви.

За правилами статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

В матеріалах справи відсутні належні докази (документи), які засвідчують право власності на спірне майно як за ПСП «Промінь» так і за співвласниками майнових паїв, що унеможливлює укладення правочинів з ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягав нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, вчиненого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суд першої інстанції не врахував, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтями 210, 657 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув, належним чином не встановив характер правовідносин, неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 210, 220, 334, 657 ЦК України, ст. ст. 11, 58, 64, 303, 304, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненського району Рівненської області в інтересах держави задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду від 09 жовтня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Правнича компанія „О"К" до ПСП „Промінь", уповноваженої особи членів КСП „Промінь" Білецького Олександра Васильовича про визнання дійсним договору та визнання права власності відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.П. Ковалевич

С.В. Хилевич