У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

27 лютого 2015 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Профатило П.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення з Головного управляння Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 5063,83 грн., -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Головного управляння Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 5063,83 грн. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що вона працювала в управлінні Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївка Донецької області на посаді головного спеціаліста відділу з призначення пенсій з 18.03.2010 року по 28.11.2014 року включно.

Станом на 01.12.2014 року їй не виплачено заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі у сумі 5063,83 грн.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу з доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, про необхідність відмови заявниці у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

З матеріалів доданих до заяви вбачається, що заявниця проходила публічну службу в державному органі - окремому управлінні Пенсійного фонду України, була державним службовцем, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис.

Регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті Пенсійного фонду України передбачено Законом України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII. Складовими елементами правового статусу осіб публічної служби є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних суддів.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися заяви про видачу судового наказу щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку господарського чи адміністративного судочинства. У разі заявлення такої вимоги суд відмовляє у прийнятті заяви на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку щодо відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки заявниця проходила публічну службу, була державним службовцем, тому вимоги заявника не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись, ст. 17 КАС України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», ст.ст.100, 122 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу на стягнення з Головного управляння Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 5063,83 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_2