Провадження №2/761/7670/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Маліновської В.М.,
при секретарях: Кріт І.М., Лазоришинець К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залв суду в м.Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (Позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики № 429878213 від 02 березня 2015р., в якому просило стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 7 682,50 грн., а також понесені Позивачем судові витрати.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 березня 2015 року між ним та Відповідачем було укладено договір позики №429878213 на суму 1 750,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника (банківська картка НОМЕР_2) та із сплатою відсотків за його користування в розмірі - 1 % в день. Між тим, відповідачка, будучи ознайомленою з договором про надання позики, з правилами їх отримання і повернення, надала згоду на укладення вказаного договору, заповнивши заяву на сайті позивача та вказала номер банківської картки, на яку їй було надано кошти, але станом на день закінчення платежу за договором 01 квітня 2015 року його умови не виконала і позику не повернула, в результаті чого станом на 16 липня 2015 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 7 682,50 грн. Вказану суму Позивач розраховує наступним чином: сума позики - 1 750,00 грн., проценти за користування позикою - 525,00 грн., прострочені проценти - 5 250,00 грн., штраф - 157,50 грн.
В судове засідання представник Позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував (а.с. 26).
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, до суду представника не направив, заперечень на позов не надіслав, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Враховуючи, що Відповідач у судове засідання не з'явився, своїх представників для участі у розгляді справи не направив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, а Позивач не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2015 року на адресу позивача від ОСОБА_1 надійшла заява позичальника № 429878213 про прохання в отриманні кредиту в розмірі - 1 750 грн. шляхом перерахування йому на картку № НОМЕР_2 (а.с.5).
На підставі вказаної заяви між сторонами було укладено договір позики №429878213 (а.с.6-7) відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в позику в сумі 1 750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов'язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1 % від суми позики за кожен день користування позикою (п. 1.1 договору позики).
Згідно п. 1.4 договору позики сторони погодили, що позикодавець (позивач) не пізніше 3 днів з дати підписання договору позики сторонами надає позику шляхом безготівкового перерахування суми позики на банківський рахунок позичальника (відповідача), вказаний позичальником (відповідачем) у розділі 9 цього договору.
Відповідно до п. 1.2 договору позики, строк дії договору 30 днів, але згідно з п.1.5 Договору в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником (відповідачем) своїх зобов'язань за цим договором. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє нарахування позикодавцем (позивачем) процентів за користування позикою.
Згідно п.п. 1) п. 2.1.1 договору позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від позичальника (відповідача) повернення суми позики, процентів за користування позикою, комісії за обслуговування договору позики в повному обсязі та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених цим договором.
Позичальник (відповідач) зобов'язувався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та комісію за обслуговування договору позики в порядку визначеному цим договором; у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі або частково, сплатити нараховані проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення (п.п. 1), 3) п.2.2.2 договору позики).
Відповідно до п.3.1. договору позики сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід'ємною частиною цього договору.
Згідно Графіка розрахунків станом на 01.04.2015р. Відповідач мав сплатити Позивачу суму у розмірі 2 297,50 грн., з яких сума позики - 1 750,00 грн., нарахований процент - 547,50 грн.
Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу із відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.
Так, ст. 5 Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.
Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу.
Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Згідно ст. 8 вказаного Закону зазначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час відповідач не виконав зобов'язань та суму позики не повернув.
Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що платіжним дорученням № 717 від 02 березня 2015р. грошові кошти в розмірі - 1 750,00 грн. було перераховано на зазначений у заяві ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.9).
Натомість, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, порушує графік розрахунків, визначений у договорі, заборгованість не повертає. Так, згідно із розрахунком заборгованості за договором позики станом на 16 липня 2015 року заборгованість відповідача становить - 7 682,50 грн., яка складається з: суми позики - 1 750,00 грн., суми нарахованих процентів за весь строк користування позикою - 525,00 грн., суми прострочених процентів - 5 250,00 грн., суми штрафу - 157,50 грн.(а.с.4).
Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі", суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики № 172972949 щодо повернення позивачеві суми позики разом з нарахованими процентами за користування позикою та комісією за обслуговування договору позики в строк обумовлений сторонами, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми заборгованості у загальному розмірі 7 682,50 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 624, 625, 1046, 1049, ЦК України та керуючись 10, 11, 60, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" заборгованість за договором позики №429878213 від 02 березня 2015р. станом на 16 липня 2015 року у загальному розмірі 7 682,50грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" судові витрати у розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: