Справа №461/2036/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

17 квітня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Левицького М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача 25 000 грн. моральної шкоди, мотивуючи позов тим, що 12.04.2013 року близько 14.40 год. на перехресті вул.Кульпарківська-Перфецького у м.Львові, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 вчинив ДТП, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2 під її керуванням. Внаслідок ДТП, згідно висновку судово-медичної експертизи №158/2013 від 16.04.2013 року, позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу з наявністю синьовиту у верхньому завороті та тендиопатії медіальної колатеральної зв'язки, синяк на правій половині обличчя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Постановою Галицького районного суду м.Львова від 15.05.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що, неправомірними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка проявилась у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, зокрема в щоденних думках та спогадів про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення подій, негативних переживаннях, незручностях, що погіршило його морально-психологічний стан. Крім того, в момент ДТП, позивач перебувала на 31-32 тижні вагітності, перенесла фізичний біль, стрес, пережила емоційний стан, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за за своє здоров'я та життя майбутньої дитини. Сильне нервове навантаження спровокувало появу втоми, безсоння, занепокоєння, поганий апетит, болі голови, шиї та попереку. Також, відповідачем на сьогоднішній день в добровільному порядку не відшкодовано матеріальної та моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи з винесенням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 15.05.2013 року у справі №466/5113/13-п встановлено, що ОСОБА_2 12.04.2013 року о 14.40 год. в м.Львові на вул.Кульпарківській, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц» д.н.з.НОМЕР_3, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався у відсутності небезпеки після ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, не дав дорогу автомобілю марки «Мазда 6», створивши аварійну обстановку, внаслідок чого відбулось зіткнення із вказаним автомобілем, чим порушив вимоги п.п.2.35, 16.5, 1.10 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 374 грн. /а.с.6/.

З матеріалів справи видно, що власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_1 /а.с.8/.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП, яке мало місце 12.04.2013 року, ОСОБА_1 отримала забій лівого колінного суглобу з наявністю синьовиту у верхньому завороті та тендиопатії медіальної колатеральної зв'язки, синяк на правій половині обличчя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.04.2013р., що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 18.04.2013р. та довідкою від 12.04.2013р. /а.с.7,9/.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пунктах 5,9 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне

- за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачу до сих пір не відшкодовано, завданої вищевказаним ДТП, матеріальної шкоди, зокрема не виплачено страхового відшкодування, згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується листами ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 08.08.2013р. та Моторного (транспортного) страхового бюро України від 04.02.2014р. /а.с.11,12/.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, зокрема страху за життя майбутньої дитини, так як похивач в момент ДТП перебувала на 31-32 тижні вагітності, в незручностях, що погіршило її морально-психологічний стан.

Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 12 500,00 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 3-11,60,88,212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 500 (дванадцять тисяч п'ятсот) гривень - компенсації за заподіяну моральну шкоду та 121 гривню 80 копійок - судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стрельбицький В.В.