Провадження № 2/235/3151/15
Справа № 235/6861/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.
при секретарі Шмигленко О.Ю.
за участю представника позивачки ОСОБА_1
представника відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права користування житлом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області, -
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права користування житлом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 6 грудня 2012 року уклала з відповідачкою договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Коваленко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4458. Згідно умов договору розрахунок між сторонами договору повинен був здійснений з розстроченням платежу, а саме 30000 грн. - в день укладення договору, 10000 грн. - не пізніше 30 червня 2013 року. Згідно п.18 договору право власності у відповідачки на вищевказану квартиру не виникло. Так як відповідачка порушила свої зобов`язання, вона звернулась до суду з позовом про розірвання договору. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2014 року, яке набрало законної сили 7 липня 2014 року, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було розірвано. 22 листопада 2014 року вона звернулась до відповідачки з письмовою вимогою про виселення з квартири та звільнення її від речей. Звернення було отримано відповідачкою 25 листопада 2014 року та проігноровано. З моменту ухвалення судового рішення відповідачка так і не звільнила квартиру, а натомість, не будучи власницею квартири зареєструвалась в ній, а також зареєструвала там своїх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з порушенням її права власності вона вимушена звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 23 жовтня 2015 року звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області. В обгрунтування позовних вимог відповідачка зазначила, що дійсно 6 грудня 2012 року уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Коваленко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4458. Відповідно до вказаного договору вона мала намір купити, а ОСОБА_3 продати їй вищевказану квартиру за ціною 40000 грн. з розстрочкою платежу: 30000 грн. вона сплатила ОСОБА_3 відразу в день укладення договору, а залишок суми - 10000 грн. повинен був сплачений нею відповідно до умов п.5 договору не пізніше 30 червня 2013 року. Згідно п.17 договору ОСОБА_3 була зобов`язана сплатити заборгованість з комунальних послуг. Після укладення договору ОСОБА_3 надала їй ключі від квартири, але заборгованість з комунальних платежів в сумі 9000 грн. такі не сплатила. Вона стала вимагати у ОСОБА_3 сплатити цю заборгованість, але остання стала вимагати у неї гроші в значно більшій сумі у зв`язку з підвищенням курсу долара США, на що вона відмовилась сплачувати на її користь 10000 грн., поки та не сплатить заборгованість з комунальних послуг. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2014 року, яке набрало законної сили 7 липня 2014 року, договір купівлі-продажу, укладений між нею та ОСОБА_3 , було розірвано, але, не дивлячись на те, ОСОБА_3 не бажає повертати їй 30000 грн., отриманих від неї в день укладення договору. На підставі ст.1212 ЦК України ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_3 безпідставно отримані за договором купівлі-продажу квартири грошові кошти в сумі 30000 грн. Зазначила, що позовні вимоги щодо виселення з квартири її неповнолітніх дітей не можуть бути задоволені з огляду на те, що відповідно до ч.4 ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Вважала, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей відповідно до положень ЖК УРСР згода власника будинку (квартири) не потрібна.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 в частині позовних вимог про виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення за заявою представника позивачки залишено без розгляду.
Позивачка ОСОБА_3 про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини неявки.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги за первісним позовом і не визнала зустрічний позов ОСОБА_4 , вважаючи, що позивачем за зустрічним позовом невірно визначений предмет позову, оскільки дані правовідносини регулюються ст.653 ЦК України, згідно ч.4 якої сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту розірвання договору.
Відповідачка ОСОБА_4 про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності за участю представника ОСОБА_2 .
Представник відповідачки ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом і не визнав первісний позов, вважаючи, що виселення з квартири неповнолітні дітей порушить їх законні права.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області - про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника Родинської міської ради Донецької області за наявними у справі доказами.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню повністю.
Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини.
6 грудня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області 6 грудня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 4458 (далі - Договір). Згідно п.5 Договору продаж зазначеної квартири вчинено за 40000 грн. із розстроченням платежу - 30000 грн. - в день укладення Договору, 10000 грн. - не пізніше 30 червня 2013 року. Відповідно до п.18 Договору право власності на зазначене в Договорі нерухоме майно у покупця виникає з моменту підписання Договору сторонами, його нотаріального посвідчення, остаточного розрахунку за ним та з моменту державної реєстрації Договору Комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації"м. Красноармійськ згідно статті 210 ЦК України.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2014 року, яке набрало законної сили 7 липня 2014 року, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 6 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області 6 грудня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 4458, було розірвано у зв`язку з істотним порушенням договору покупцем - несплатою повної ціни квартири.
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані з 12 лютого 2014 року ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 7 квітня 2015 року малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою КП "Родинська житлова управляюча компанія" від 03.08.2015р.
Письмова вимога позивачки про виселення з квартири, звільнення її від особистих речей, зняття з реєстраційного обліку, сплати заборгованості з комунальних платежів залишена відповідачкою поза увагою.
Згідно акту голови ОСББ "Перемоги-1" від 16 листопада 2015 року ОСОБА_4 разом із дітьми та речами у зв`язку з відключенням через наявність заборгованості за користування газом та електричною енергією виїхала з квартири АДРЕСА_1 .
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі право власності на нерухоме майно.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон).
Відповідно до положень ст.6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає, в тому числі, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.
Оскільки у відповідачки не виникло право власності на квартиру АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку, остання, а також її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були зареєстровані в спірній квартирі без достатніх правових підстав, а тому підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням за судовим рішенням.
Заперечення представника відповідачки про те, що виселення з квартири неповнолітніх дітей порушить їх законні права, не можуть бути враховані судом, оскільки положення ч.4 ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" поширюється на випадки вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, і не поширюється на випадки захисту законних прав власника житла.
Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потеплілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набуло майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Згідно ч.ч.2, 3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюються або припиняються з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Рішення суду про розірвання договору купівлі-продажу квартири між сторонами набрало законної сили 7 липня 2014 року, отже з цього часу зобов`язання між сторонами вважаються такими, що припинені. Таким чином, з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору купівлі-продажу квартири підстава, на якій ОСОБА_3 були отримані грошові кошти в сумі 30000 грн., відпала, з цього часу позивачка володіє цими грошима без достатньої правової підстави, а тому права ОСОБА_4 підлягають судовому захисту в цій частині шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 зазначених грошових коштів.
Посилання представника позивачки на положення ч.4 ст.653 ЦК України, відповідно до якої сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, не заслуговують на увагу, так як зазначене положення закону застосовується у випадках, коли інше не встановлено договором або законом. Інше ж встановлено законом, а саме ст.1212 ЦК України, яка визначає статус безпідставно набутого майна і правові наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243,60 грн., крім того, підлягають присудженню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 487,20 грн. Шляхом взаємозаліку підлягає присудженню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування сплаченого судового збору 243,60 грн.
Відповідно до ст.ст.210, 321, 391, 653, 657, 1212 ЦК України, ст.ст.6, 7 Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", керуючись ст.ст.15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4 , 1981 року народження, неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , 1979 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 30000 (тридцяти тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 , 1979 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 на відшкодування сплаченого судового збору 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Назаренко