Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Василевича В.С.

секретар Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду від 17 квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування (НУВГП) про стягнення належних виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 17 квітня 2015 р. позов ОСОБА_1 задоволено : стягнуто з відповідача на його користь 9508 грн. невиплаченої одноразової допомоги при звільненні та 21 060,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що припинення трудового договору (контракту) з працівником у зв»язку із закінченням строку його дії, не є поважною причиною для звільнення, оскільки питання щодо моменту припинення трудових відносин обумовлюється між сторонами контракту та ними погоджено. Отже, позивача було звільнено згідно з п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України та п. 6.2 контракту, а не у зв»язку із достроковим розірванням контракту за ініціативою будь-кого із сторін.

Словосполучення, зазначене у п. 4.11 контракту «із поважних причин», застосовується виключно за умови дострокового розірвання контракту відповідно до ст. 38 КЗпП України з ініціативи працівника і у разі відсутності порушень з боку останнього.

Всі належні при звільненні суми позивачу були виплачені у строк. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_1 відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

__________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. Рогозін С.В.

Провадження № 22ц/787/1077/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

17.03.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НУВГП про стягнення належних виплат при звільненні у сумі 9508 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 29.12.2014 р. по 13.03.2015 р. у сумі 14 136,50 грн., оскільки під час звільнення йому не було виплачено відповідачем всі належні кошти, зокрема, у відповідності до п. 4.11 контракту - одноразову допомогу у сумі 9509 грн.(у розмірі чотирьох місячних окладів 2377 грн. х 4 ).

У своїй заяві про збільшення позовних вимог від 17.04.2015 р., ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30.12.2014 р. по 17.04.2015 р. ( 73 робочих дні) у сумі 21060,50 грн., виходячи з розміру середньоденного заробітку 288,50 грн. ( а.с. 36).

Задовольняючи позов ОСОБА_1, місцевий суд послався у рішенні на обгрунтованість вимог останнього та дійшов висновку про те, що для виплати одноразової допомоги у розмірі чотирьох місячних окладів достатньо наявності двох обставин : припинення дії контракту та відсутність порушень з боку директора. Також місцевий суд зазначив про те, що умовами контракту чітко не визначено, які випадки припинення його дії є поважними, а тому припинення дії контракту є поважною причиною.

Проте з такими висновками суду 1-ї інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був прийнятий на посаду директора автотранспортного технікуму НУВГП на підставі контракту № 396 від 30.12.2009р., строк дії якого встановлено п.1.1 - з 30.12.2009 р. по 30.12.2014 р., тобто, на п»ять років (а.с. 4-9).

Відповідно до п. 6.2 контракту, він припиняє дію з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами цього контракту, зокрема за закінченням строку його дії.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку ( пункти 2 і 3 ст. 23 ), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Наказом від 29.12.2014 р. за № 855 позивача звільнено з вказаної посади на підставі п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв»язку із закінченням строку дії контракту ( а.с. 10).

Посилання ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог на п.4.11 контракту, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Вказаним пунктом встановлено, що у випадку припинення дії контракту (з поважних причин), крім порушень з боку директора, поряд з іншими виплатами, передбаченими чинним законодавством, йому сплачується одноразова допомога в розмірі чотирьох місячних окладів.

Контракт (договір) це обумовлена певними строками письмова угода сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін ( у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов»язана дія чи подія, яка має неминуче настати.

За положеннями ст.ст.252, 253 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

Виходячи з наведеного, контракт не був припинений під час його дії за ініціативою будь-кого із сторін і з поважної причини, а закінчився строк його дії, погоджений та встановлений сторонами, тобто, з настанням календарної дати, визначеної ними 30.12.2014 року, припинилися трудові відносини між сторонами, їх права та обов»язки, пов»язані з перебуванням позивача на посаді директора технікуму.

Виходячи з наведеного, доводи ОСОБА_1 про непроведення відповідачем з ним повного розрахунку при звільненні з посади директора та обов»язок останнього сплатити йому одноразову допомогу у розмірі чотирьох місячних окладів у сумі 9508 грн. на підставі п. 4.11 контракту у зв»язку з припиненням його дії з поважних причин, є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Відповідно, є безпідставними і вимоги ОСОБА_1 про стягнення з НУВГП на його користь, в порядку вимог ст.ст. 116,117 КЗпП України, середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 21060, 50 грн.

Оскільки місцевим судом при ухваленні рішення не було враховано вказаних обставин та вимог закону, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову ОСОБА_1 в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 17 квітня 2015 р. скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування (НУВГП) про стягнення належних виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :