АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/815/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2246/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Янчук Т.О.,

суддів: Кізюн О.Ю., Переверзєвої Н.І.,

при секретарі: Дубовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про попередження шкідливого впливу на сусідню земельну ділянку, шляхом знесення будівлі, збудованої із порушенням протипожежних та будівельних норм, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому зазначав, що на праві власності йому належить житловий будинок, розташований на земельній ділянці по вул.Корольова,99 у м. Старокостянтинові Хмельницької області. Власником будинку №101 по цій же вулиці та його суміжним землекористувачем є ОСОБА_1 Відповідач без відповідного дозволу та без дотримання протипожежних відстаней здійснив самочинне будівництво тимчасової споруди - навіс, де зберігається значна кількість дров та інших горючих матеріалів, стіна якого розташована на межі їх суміжних ділянок. З приводу цих порушень він звертався до відповідача та просив його у добровільному порядку їх усунути шляхом демонтажу тимчасового приміщення та перенесення його на певну відстань від межі земельних ділянок й від капітально побудованих приміщень на його земельній ділянці, проте вирішити це питання у добровільному порядку їм не вдалось.

З урахуванням викладеного позивач просив зобовязати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення самочинної будівлі за рахунок останнього.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року позовну заяву задоволено. Вирішено зобовязати ОСОБА_1 знести самовільно побудований тимчасовий навіс на межі між його та ОСОБА_2 земельними ділянками. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3 Категорія: 59

Доповідач: Янчук Т.О.

постановити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем в суді не було доведено, що споруджений ним тимчасовий навіс створює позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою, та можливий шкідливий вплив на земельну ділянку, а також здоровя позивача та членів його сімї. Судом першої інстанції безпідставно було взято до уваги як доказ акт обстеження домоволодіння від 30.07.2014 року та відповідь головного інспектора РС ДСНС від 10.11.2014 року. Крім того, судом не взято до уваги ст.376 ЦК України відповідно до умов якої з позовом може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування лише у випадку істотного відхилення від проекту. За позовом громадянина дане рішення може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України у разі доведеності ним відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимого цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання; 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач без відповідного дозволу та без дотримання протипожежних відстаней здійснив самочинне будівництво тимчасової споруди - навісу, де зберігається значна кількість дров та інших горючих матеріалів, стіна якого розташована на межі суміжних ділянок сторін, що є порушенням протипожежних норм і може загрожувати власності позивача, керуючись при цьому положеннями ст.ст.103,104 Земельного кодексу України.

Однак, із застосуванням судом першої інстанції саме таких норм матеріального права погодитись не можна.

Встановлено та сторонами не заперечувалось, що вони є суміжними землекористувачами. ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок, з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці по вул. Корольова,99 у м. Старокостянтинові Хмельницької області, а ОСОБА_1 є власником будинку №101 з господарськими будівлями по цій же вулиці. ОСОБА_1 без відповідного дозволу та без дотримання протипожежних відстаней здійснив самочинне будівництво тимчасової споруди - навісу, де зберігається значна кількість дров та інших горючих матеріалів, стіна якого розташована на межі їх суміжних ділянок.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що вони мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, норму права застосовує суд залежно від обґрунтування позову.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на порушення його прав на безпечне володіння та користування власністю, а саме домоволодінням, зведенням відповідачем самочинного будівництва на межі суміжного землекористування з порушенням Державних будівельних норм без дотримання протипожежних відстаней.

Правом на звернення до суду з позовом про знесення самочинно побудованих будівель наділений не лише орган державної влади чи орган місцевого самоврядування на підставі ст.376 ЦК України, а також фізична особа при доведені обставин, визначених ст.ст.16, 391, 386 ЦК України.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як вбачається із матеріалів справи, по межі земельних ділянок, якими користуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідачем проведено встановлення тимчасових деревяних навісів з крівлею із азбестоцементних хвильових листів з порушенням протипожежних відстаней ( а.с.7-9).

Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 року №127, частини, до обєктів нерухомого майна, які підлягають інвентаризації відносяться сараї (хліви), літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з актом обстеження домоволодінь по вул. Корольова №99 та №101 від 30.08.2014 року встановлено, що між житловим будинком та господарською будівлею відповідачем проведено встановлення тимчасового навісу з крівлею із азбестоцементних хвильових листів з порушенням протипожежних відстаней та по межі земельних ділянок, що є порушенням пункту 3.25* Державних будівельних норм 360-92**(а.с.9).

Відповідно до листа Старокостянтинівського районного сектору Державної служби з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 10.11.2014 року №37/15/201 виїздом на місце знаходження домоволодінь сторін по справі встановлено, що ОСОБА_1 фактично по межі між земельною ділянкою з ОСОБА_2 встановив стіну деревяного навісу, де зберігається значна кількість дров та інших горючих матеріалів), що є порушенням пункту 3.25* Державних будівельних норм 360-92** (а.с.7).

Крім того, як пояснював в судовому засіданні представник позивача, у звязку з недотриманням вимог ДБН 360-92** при встановленні тимчасового навісу на межі, та території господарських будівель ОСОБА_2 під час опадів, виникають постійні підтоплення зазначених будівель.

Відповідно до п. 3.25* ДБН 360-92** для обслуговування будівель та здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які запобігають стоку атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог.

Розташування навісу розташованого за адресою буд.101 по вул. Корольова в м. Старокостянтинові не відповідає вимогам ДБН 360-92** "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень" п. 3.25*, щодо розташування будівель відносно меж сусідніх ділянок.

Враховуючи те, що відповідач здійснив самочинне будівництво, яке знаходиться на межі суміжного землекористування з порушенням Державних будівельних норм, обставини позову направлені на усунення перешкод у безпечному користуванні майном, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню, зобовязавши відповідача знести самовільно побудований тимчасовий навіс на межі між його та ОСОБА_2 земельними ділянками.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем при звернені до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією № 52 від 03.02.2015 року.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, зобовязавши ОСОБА_1 знести самовільно побудований навіс, розташований на межі з земельною ділянкою ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук