н/п 2/490/3786/2015 Справа № 490/7310/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Гудковій Є.С.,
без участі представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес - центр «Олександрівський» до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_2, про визнання договорів іпотеки недійсними,-
В липні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом з до відповідачів, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки укладений 23 липня 2015 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 за номером 930, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2; визнати недійсним договір іпотеки укладений 23 липня 2015 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 за номером 927, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2.
Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та про повне підтримання позовних вимог.
Відповідачі у судові засідання не зявилися , про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, ухвалою суду справу розглянуто в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо доказів про права та обов'язки сторін.
Вивчивши доводи позову та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
28 жовтня 2004 року між АТ «Український інноваційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Український ОСОБА_3») та ЗАТ «Алекс-Юг» (правонаступником якого після реорганізації є ТОВ «Миколаївський БЦ «Олександрівський») був укладений договір іпотеки , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, предмет іпотеки є нежитловий обєкт, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 25, загальною площею 9401, 6 кв.м. В подальшому сторонами неодноразово укладалися нотаріально посвідчені Договори про внесення змін до вказаного іпотечного договору.
Після зміни та надання вказаним нежитловим приміщенням нових адрес 28 січня 2015 року ТОВ «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» було отримано свідоцтво на право власності за адресою: вул. Нікольська, 25, м. Миколаїв, загальна площа обєкту складає 4304, 8 кв.м. ; 28 квітня 2015 року ТОВ «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» були отримані Свідоцтва на право власності за адресою: вул. Нікольська, 25/1, м. Миколаїв, загальна площа обєкту складає 4132,4 кв.м. та на право власності за адресою: вул. Нікольська, 25/2, м. Миколаїв, загальна площа обєкту складає 964,4 кв.м.
28 квітня 2015 року позивачем ще було отримано Свідоцтво на право власності за адресою: вул. Нікольська, 25/3, м. Миколаїв, загальна площа обєкту складає 389,2 кв.м.
09.07.2015 року право власності на всі вищезазначені нежитлові обєкти по вул. Нікольська, 25, 25/1, 25/2 і 25/3 зареєстровані за ПАТ «Український інноваційний банк» державним реєстратором Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області.
23 липня 2015 року приватним нотаріусом Києвського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_2 посвідчений договір іпотеки, серія та номер:930, укладений між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1, відомості виконання основного зобовязання: строк виконання основного зобовязання: 28.02.2016 року, розмір основного зобовязання 1 089 459,85 доларів США. Інформація про державну реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження 10534381, вид обтяження заборона на нерухоме майно, предмет іпотеки 1: нежитлові приміщення за адресою: вул. Нікольська, 25/1, м. Миколаїв та предмет іпотеки 2 - нежитлові приміщення за адресою: вул. Нікольська, 25/3, м. Миколаїв. Вартість предмету іпотеки 1 дорівнює 16 380 000 грн., вартість предмету іпотеки 2 - 3 820 000 грн., а всього 20 200 000 грн.
23 липня 2015 року приватним нотаріусом Києвського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_2 посвідчений договір іпотеки, серія та номер:927, укладений між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1, відомості виконання основного зобовязання: срок виконання основного зобовязання: 29.11.2015 року, розмір основного зобовязання 470000,00 доларів США, інформація про державну реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження 23112364, вид обтяження заборона на нерухоме майно, два предмети іпотеки: нежитлові приміщення за адресою: вул. Нікольська, 25 та 25/2 в м. Миколаїв. Вартість предмету іпотеки 1 дорівнює 17 060 000 грн., вартість предмету іпотеки 2 - 1 540 000 грн., а всього 18 600 000 грн.
Згідно змісту оспорюваних договорів іпотеки, іпотека є засобом забезпечення виконання Боржником - Банком зобовязань перед іпотекодержателем за Договрами про розміщення банківського вкладу № 10-2330534 від 26.02.2015 року та № 10-2363911 від 09.07.2015 року - відповідно.
Відповідно до рішення Господарського суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року по справі № 915/938/13 з ТОВ «МБЦ «Олександрівський» стягнуто на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованість у сумі 16 664 903,52 грн..
03 березня 2015 року проведеною оцінкою ЧП «Аксимер» визначена вартість обєкту оцінки - нежитлових приміщень по вул. Нікольська, 25,25/1, 25/2, 25/3 в м.Миколаєві , яка складає 211 727 700 грн. ( 8 530 300 дол. США).
Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до п.3. ст. 215 ЦК - Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно до частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Враховуючи вищезазначені норми законодавства, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.
Відповідно до пункту 6.1. договору іпотеки нерухомого майна від 27 лютого 2008 року у разі невиконання/неналежного виконання Позичальником умов Основного зобов'язання або Іпотекодавцем умов цього Договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 6.2 Договору Застереження в цьому Договорі, які являються Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачає добровільну передачу Іпотекодержателю Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет договору. п.6.4. Вимоги Іпотекодержателя можуть бути задоволені шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність, у рази згоди останнього, та направлення Іпотекодавцю письмового повідомлення про прийняття Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором. Цей договір та докази направлення письмового повідомлення Іпотекодавцю (штемпель поштового відділення звязку тощо) є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет Іпотеки.
Частиною 7 статті 16 , ч. 3 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом .Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами .
Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868) передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком .
Відповідно до пункту 46 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:
1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;
2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;
3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Таким чином, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з'ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: 1) факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржнику вимоги про усунення порушень, 2) факт отримання іпотекодавцем та боржником вказаної вимоги, а також 3) доказів того, що завершився 30 - денний строк з моменту отримання іпотекодавцем та боржником зазначеної вимоги.
Як вбачається з матеріалів справи, на час укладення оспорюваних правочинів, на розгляді Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала справа № 814/2388/15 за адміністратиним позовом ТОВ "МБ Олександрівський" до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, третя особа ПАТ "Укрінбанк" про визнання протиправними дій та скасування рішення від 15 липня 2015 року про державну реєстрацію права власності за ПАТ "Укрінбанк" нежитлових обєктів нерухомості , належних позивачеві на праві власності та розташованих в м.Миколаєві по вул. Нікольська, 25.
Постановами Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року визнано протиправними та скасовані рышення державного реєстратора Департаменту державної реэстрації Міністерства юстиції України від 22.07.2015 року про державну реєстрацію права власності на нежтлові об'єкти за адресою м.Миколаїв, вул. Нікольска, 25/1, 25/3 за ПАТ Український інноваційний банк; зобов'язано реєстраційну службу відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на ці нежитлові об'єкти за ТОВ "МБ Олександрівський", який був внесений на підставі Свідоцтва про право власномті на нерухоме майно від 28.04.2015 р.

За такого, не відповідає дійсності зазначення в п. 2.1.4 оспорюваних іпотечних договорах про те, що іпотекодатель стверджує, що предмет іпотеки на момент підписання цього договору , в тому числі не знаходиться в спорі, не обтяжений будь-яким чином, прав щодо нього у третіх осіб як в межах, так і за межами України не має.

Банком не надано суду достеменних доказів того, що ним дотримано вимоги ЗУ "Про іпотеку" та положення Іпотечного договору щодо направлення та отримання позивачем повідомлень - вимог від Іпотекодержателя про прийняття Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором.

Також з матеріалів справи вбачається невідповідність оцінки предмету іпотеки розміру заборгованості позивача перед банком, тоді як необхідною умовою звернення стягнення предмету іпотеки у будь-яких передбачений законом чи договором спосіб є співмірність вартості предмету іпотеки розміру заборгованості.

У відповідності до ч.3 ст.37 Закону «Про іпотеку» визначено - Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття

права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний

відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості

предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог

іпотекодержателя. У справі відсутні докази, що при встановленій заборгованості судовим рішенням у розмірі 16 664 903,52 грн. банк, коли прийняв у власність майно передане в іпотеку, виконав зазначену вказівку Закону.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено достеменними доказами відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав) , а отже і права розпорядження предмету іпотеки шляхом передачі майна в іпотеку від свого імені.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 2 ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до положень ст.ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушені вчиненням правочину.

Враховуючи, в межах заявлених позовних вимог , що оспорювані договори іпотеки не відповідають вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідно до частини 1 ст. 215 цього Кодексу вони є недійсними, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір по 243,60 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес - центр «Олександрівський» до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», ОСОБА_1, третя особа на стороні Відповідача, яка не заявляє самостійних вимог -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_2, про визнання договорів іпотеки недійсними - задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки за реєстровим номером № 927 , укладений 23 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_2.

Визнати недійсним договір іпотеки за реєстровим номером № 930 , укладений 23 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес - центр «Олександрівський» судові витрати в сумі по 243 грн. 60 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі заяви про його перегляд до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.