справа № 2-о/489/28/15
Рішення

Іменем України

16 березня 2015 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити, що відповідно до заповітів спадкоємець «ОСОБА_1» і «ОСОБА_1» є однією і тою ж особою.

Як на підставу своїх вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина до складу якї входить квартира АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 31.03.1999, яким заповідала належну їй на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 на її користь (у заповіті вказано ОСОБА_1) (3/4 частки) та ОСОБА_6 (1/4 частки).

Після смерті матері заявнику стало відомо, що її вітчим ОСОБА_7 теж залишив заповіт від 31.03.1999 на ? частки квартири на її користь.

Спадщину прийняла в установлений законом строк, але в її оформленні нотаріусом відмовлено через розбіжності в її прізвищі, вказаному у заповіті та документах, що посвідчують її особу.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити.

Зацікавлена особа надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника та ухвалення рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною другою статті 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого 14.11.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції.

Після її смерті за заявою заявника ОСОБА_3 від 16.01.2015 заведена спадкова справа № 22/2015.

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт від 31.03.1999, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №1085, відповідно до якого заповідала належну їй на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (3/4 частки) та ОСОБА_6 (1/4 частки).

Із доданих до заяви документів встановлено, що 31.03.1999, зареєстрований в реєстрі за № 1086, на користь ОСОБА_1 складно аналогічний заповіт її вітчимом ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2.

Із наявної у спадковій справі № 22/2015 довідки ТОВ «Добробут» від 24.11.2014 « 1574 видно, що на час смерті ОСОБА_4 проживала сама в АДРЕСА_1.

Матеріалами спадкової справи також підтверджується, що спадщина прийнята тільки заявником.

Із свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 видно, що ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, а її матір'ю на російській мові вказано ОСОБА_4 Відомості про батька відсутні.

Таким чином мають місце розбіжності у прізвищі заявника, яке за даними її паспорту та свідоцтва про народження вказане як «ОСОБА_1», а у заповітах - «ОСОБА_1».

Наведена помилка була допущена при оформленні заповітів, що на теперішній час перешкоджає заявнику оформленню спадкових прав на квартиру.

За таких обставин, враховуючи неможливість усунення описки в прізвищі заявника, допущеної при складанні заповітів, що на теперішній час перешкоджає заявнику в оформленні спадкових прав заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 3, 11, 14, 60, 212 - 214, 256-259 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що зазначена у заповітах від 31.03.1999, посвідчених приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованих в реєстрі за №№1085, 1086, спадкоємець - ОСОБА_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою.

Судові витрати, пов'язані з розглядом справи покласти на заявника.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 16.03.2015.