Справа № 364/562/15ц Головуючий у І інстанції Моргун Г.Л.
Провадження № 22-ц/780/3846/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 16.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Яворського М.А.,Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 12 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, третя особа: Володарська районна державна адміністрація Київської області, про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, третя особа: Володарська районна державна адміністрація Київської області, про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що її мати, ОСОБА_3, в 1976 році була прийнята в члени колгоспу ім. ХХІ Партзїзду с.Тадіївки Володарського району Київської області. В 1993 році зазначений колгосп перейменувався на «Зоря», а у 1995 році внаслідок реорганізації на базі колгоспу створено колективне сільськогосподарське підприємство «Зоря». 20.07.1995 року КСП «Зоря» було видано Державний акт на право колективної власності на землю. Матір з членів господарства не виводилась, однак у власність земельну частку (пай) їй виділено не було. Позивачка зазначала, що 09.04.1997 року ОСОБА_3 померла, внаслідок чого відкрилась спадщина за законом, яку фактично прийняв батько позивачки ОСОБА_4 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, який помер 17.03.2011 року. Позивачка, як спадкоємець першої черги просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,91 умовних кадастрових гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах земель Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 12 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 являється донькою ОСОБА_5, яка померла 09.04.1997 року та ОСОБА_4, який помер 17.03.2011 року.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується копією архівної довідки від 13 березня 2015 року, що ОСОБА_3 працювала в колгоспі ім. ХХІ Партзїзду с. Тадіївка Володарського району Київської області з 1976 року по 1990 рік (а.с.24). Також встановлено, що згідно додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю громадянам-членам КСП «Зоря» с. Тадіївка Володарського району ОСОБА_3 включена до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), однак за свого життя остання сертифікат, який посвідчує право на земельну частку(пай) не отримала. Відомості щодо реєстрації на імя ОСОБА_3 державних актів на право власності на землю у Відділі Держземагенства у Володарському районі Київської області відсутні (а.с.7). 11 квітня 1997 року ОСОБА_3 померла (а.с.9). Наведені обставини вказують на те що померла ОСОБА_3 також не отримала Державний акт на право власності на землю.

Згідно довідки виданої виконкомом Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області № 70 від 02.04.2015 року ОСОБА_4 з дня смерті дружини ОСОБА_3 (а.с.9) по день своєї смерті 17.03.2011 року, був зареєстрований та проживав один в селі Тадіївка по вул. Свободи Володарського району Київської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом. З матеріалів справи вбачається та підтверджується свідоцтвами про прийняття спадщини на житловий будинок (а.с.13) та земельну ділянку (а.с.11), що зазначену спадщину прийняла позивачка.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Враховуючи вищевказане, особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.

Судом встановлено, що на час видачі спілці селян «Зоря» Державного акта на право колективної власності на землю 20 липня 1995 року, ОСОБА_3 була членом названого підприємства та була включена до списку осіб членів КСП, що мають право на земельну частку (пай). Починаючи з дня видачі Державного акта господарству, тобто з 20 липня 1995 року ОСОБА_3 та після її смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк з вимогою про визнання права на земельну частку (пай) за ОСОБА_3 не звертались.

Однак починаючи з 1995 року, а саме з 20.07.1995 року тобто дня коли КСП «Зоря» отримали державний акт на право колективної власності на землю і саме з цього часу слід вважати, що їм було відомо про порушене право, особи не зверталися до компетентних органів та не зверталися до суду з відповідним позовом, отже жодних дій з боку спадкоємців для належного оформлення права на земельну частку (пай) не було вчинено.

В судовому засіданні позивач вказала суду, що вона не зверталася з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, оскільки вона не бажала приймати спадкове майно в той час.

Даючи оцінку твердженням позивача та її представника суду слід зазначити, що статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку.

Розглядаючи справу суд зясував, що позов до задоволення не підлягає, оскільки батько позивачки ОСОБА_4 не набув права на земельну частку (пай), на який мала право його дружина ОСОБА_3 та не отримав у спадщину земельну ділянку, тому і у позивачки відсутні законні підстави для набуття права власності на спірне майно.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини.

Доводи апелянта про неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи і повністю спростовуються дослідженими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 12 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: