Справа № 367/7022/14 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В,
Провадження № 22-ц/780/1537/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 29 03.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 18.02.2014 року з вини відповідача скоєно ДТП, що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання йому тілесних ушкоджень. 29 травня 2014 року Святошинським районним судом м. Києва відповідача визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказував, що в результаті протиправних дій відповідача, він зазнав тілесних ушкоджень в та проходив лікування.

Моторно (транспортне) бюро України частково відшкодувало йому завдані збитки внаслідок пошкодження автомобіля Дачія д. н. НОМЕР_6 в розмірі 50 000,0 гривень.

Після відшкодування страхової компанії він звернувся до відповідача з проханням відшкодувати різницю вартості завданих збитків, а саме 17 777,0 гривень та моральних збитків в розмірі 15 000,0 гривень.

Просив стягнути з відповідача; 17 777,0 гривень матеріальної шкоди, 900,0 гривень - витрати на транспортування автомобіля, 1 050,0 гривень - витрати на охоронювану стоянку, 15 000,0 гривень моральної шкоди, а також судові витрати: 2000,0 грн. - витрати на послуги адвоката, 347,27 грн. - судовий збір.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 10 000,0 (десять тисяч ) гривень та судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 2 000,0 (дві тисячі) гривень та 347,27 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат скасувати з підстав неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.02.2014 року приблизно о 07 год. 32 хв. в м. Києві на автодорозі Р-30 (Київ-Ірпінь), ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки "Форд" д. н. НОМЕР_7 не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не справився з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем марки Дачія д. н. НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів; таким чином ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху і своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2014 року у справі № 759/7281/14-ц ОСОБА_1 був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.4 ст. 38 КУпАП. У даній постанові, яка набрала законної сили, зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА2 № 910237 від 25.04.2014 року, протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 18.02.2014 року, схемою ДТП від 18.02.2014 року, постановою про закриття кримінального провадження від 22.04.2014 року та іншими матеріалами справи, складеними уповноваженими на те особами, а також поясненнями потерпілого ОСОБА_2

В судовому засіданні також встановлено, що згідно довідки відділення політравми Київської міської клінічної лікарні № 17 м. Києва від 18.02.2014 року № 366 ОСОБА_2 була надана допомога - огляд хірурга, нейрохірурга, та інші обстеження та рекомендований нагляд у хірурга, перев'язки, ліки.

Згідно ремонтної калькуляції автомобіля НОМЕР_8, власник ОСОБА_2 вартість ремонту складає 97 777,0 гривень. Згідно квитанції № 049576 від 26.03.2014 року ФОП ОСОБА_3 вартість послуги буксирування автомобіля Дачія Логан НОМЕР_6 900,0 гривень; згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 356 від 27 травня 2014 року прийнято від ОСОБА_2 на підставі стоянки 3 місяця 1050,0 гривень.

Встановлено, що згідно розписки від 14.03.2014 року ОСОБА_2 получив від ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 30 000,0 гривень в якості компенсації збитків, отриманих у ДТП, що сталося 18.02.2014 року; суму усіх отриманих збитків пов'язаних з даним ДТП оцінює у розмірі 80 000,0 гривень, у випадку погашення всієї суми претензій до ОСОБА_1 не матиме.

Встановлено, що згідно квитанції від 04 вересня 2014 року ОСОБА_2 сплатив за надані юридичні послуги згідно договору від 18.08.2014 року ФОП ОСОБА_4 2 000,0 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення на його користь з відповідача 17 777,0 гривень матеріальної шкоди .

Рішення суду в цій частині не є предметом апеляційного оскарження, а тому в цій частині додержання судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи колегією суддів не перевіряється.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача та внаслідок цієї пригоди позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині обов'язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Стосовно розміру морального відшкодування, то на думку колегії, з урахуванням положень ч. 1 ст. 23 ЦК України, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року та дійсних обставин справи, колегія вважає, що її розмір слід визначити в сумі 5 000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 та ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, пов'язаними з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

В матеріалах справи відсутня ухвала про допущення адвоката ОСОБА_4 до участі в розгляді справи як особу, яка надає правову допомогу, згідно ст. 56 ЦПК України, а тому витрати позивача на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід задовольнити вимоги позивача частково. А саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди та 173,63 грн. судових витрат, а в стягненні витрат на правову допомогу - відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313-315, 317,319, ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2014 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди та судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_5 у відшкодування моральної шкоди 5000,0 (п'ять тисяч ) гривень та 173,63 гривень судового збору.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 2 000,0 (дві тисячі) гривень

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді