Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю представника

відповідача Феник Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати за ним право власності на підвальне нежитлове приміщення, позначене у технічному паспорті під літ.7-4, площею 10,20 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову покликається на те, що з жовтня 2002 року користується підвальним нежитловим приміщенням площею 10,20 м.2, що зазначене під літ. 7-4 у технічному паспорті на підвальне нежитлове приміщення, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як офісним приміщенням для надання юридичних послуг. Свого часу, вказане підвальне нежитлове приміщення було відремонтовано ним за власні кошти з метою подальшого використання в якості офісного приміщення для надання юридичних послуг. Для зручності в користуванні спірним нежитловим приміщенням, підвальне нежитлове приміщення площею 10,20 м.2 було з'єднано шляхом обладнання дверного отвору з суміжним нежитловим приміщенням площею 46,1 м.2, в якому він володіє ? частки на умовах спільної часткової власності, і яке використовується, у тому числі, для забезпечення доступу до спірного нежитлового приміщення з АДРЕСА_1. На підтвердження права власності ? частки у суміжному нежитловому приміщенні площею 46,1 кв.м. надано копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26411921 від 15.06.2010 р. Також вказує на те, що інші мешканці будинку АДРЕСА_1 підвальними приміщеннями забезпечені, претензій з боку мешканців щодо користування нежитловим приміщенням не було. Зазначає, що при зверненні до органів місцевого самоврядування, зокрема, до відповідача, про оформлення права власності на спірне приміщення йому було відмовлено у зв'язку з тим, що немає підстав для оформлення права власності на підвальне приміщення, оскільки таке вже фактично перебуває у його власності, як співвласника суміжного нежитлового приміщення. В той же час, спірне підвальне нежитлове приміщення позначене літ. 7-4 у технічному паспорті на підвальне нежитлове приміщення, площею 10,20 м.2 потребує облаштування окремих інженерних мереж, зокрема, встановлення телефонної лінії, підключення до мережі інтернет, забезпечення теплопостачання та вентиляції, що передбачає укладення відповідних договорів безпосередньо з постачальниками таких послуг, однак здійснити таке позивачу, який не є власником приміщення, не можливо.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, викладених у фабулі позову. Просив позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засідання надала пояснення по суті заявлених вимог, зазначивши, що позивач з жовтня 2002 року здійснював добросовісне, безперервне володіння підвальним нежитловим приміщенням, яке зазначене під літ. 7-4 у технічному паспорті на підвальне нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площею 10,20 м.2, при цьому, інші мешканці будинку АДРЕСА_1 підвальними приміщеннями забезпечені, претензій з боку мешканців будинку № 5 по АДРЕСА_1 щодо користування позивачем підвальним нежитловим приміщенням площею 10,20 м.2, позначеним у технічному паспорті під літ. 7-4, ніколи не було, обставини у справі, на які посилається позивач, підтверджуються наданими позивачем належними та допустимим доказами, зокрема, довідкою ЛКП "Цитадель-Центр" від 06.11.2014 року № 909. З огляду на це, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з жовтня 2002 року використовує підвальне нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що зазначене під літ. 7-4, у технічному паспорті на підвальне нежитлове приміщення, площею 10,20 м.2, для здійснення незалежної професійної адвокатської діяльності.

Для вирішення питання оформлення права власності на спірне приміщення позивач звертався до відповідних органів місцевого самоврядування, зокрема до відповідача, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що немає підстав для оформлення права власності на підвальне приміщення, оскільки спірне приміщення фактично перебуває у його власності, як співвласника суміжного нежитлового приміщення.

Згідно довідки ЛКП "Цитадель-Центр" від 06.11.2014 року № 909 (а.с.4) вбачається, що з жовтня 2002 року позивач використовує в якості офісного приміщення для надання юридичних послуг підвальне нежитлове приміщення, позначене у технічному паспорті на підвальне нежитлове приміщення під літ. 7-4, площею 10,20 м.2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Скарг на гр. ОСОБА_2 щодо неналежного використання цього приміщення до Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації м. Львова, ЛКП "Цитадель-Центр", фонду комунального майна м. Львова не поступало.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, положення ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач правомірно використовує підвальне нежитлове приміщення, позначене у технічному паспорті на підвальне нежитлове приміщення під літ. 7-4, площею 10,20 м.2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 протягом останніх дванадцяти років, не порушуючи, при цьому, права та інтереси третіх осіб, оскільки приміщення є самостійним об'єктом цивільних прав та індивідуально-визначеним майном, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 328, 344, п.п. 1 та 8 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на підвальне нежитлове приміщення, позначене у технічному паспорті під літ.7-4, площею 10,20 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення.

Суддя Л.М.Городецька