Справа № 694/2186/14-ц
провадження 2/694/57/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

05.03.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення в частину будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії ОСОБА_3 щодо вчинення їй перешкод в користуванні житловим будинком з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод в користуванні цим майном. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить 23/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1. Право власності нею набуте на підставі договору дарування частини будинку від 13.11.2004 року відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували 23/50 частини будинку по АДРЕСА_1 їй та відповідачу. Вона з відповідачем є співвласниками частини будинку, однак з грудня 2012 року ОСОБА_3 не пускає її до будинку, змінив замки від вхідних дверей та чинить перешкоди у користуванні належним їх нерухомим майном, а тому вона змушена звернутись до суду.

До початку судового розгляду позивач подала заяву про уточнення позовних вимог та просила вселити її в належну їй на праві власності частину будинку по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що змінити замки він був змушений тоді, коли позивач почала самостійно вивозити з будинку деякі речі, які є їхнім спільним майном.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 13.11.2004 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували 23/50 частини будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3, що підтверджується договором дарування (а.с. 7).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить по 23/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 ( а.с. 8).

Відповідно до технічного паспорту житловий будинок по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку з прибудовами А-1, літньої кухні Б, погреба в,г, сараю В, Г, убиральні У огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, ганку № 4. Власниками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 10-16).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.05.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 9).

З висновків ДІМ СДІМ Звенигородського РВ УМВС Грицика А.Ю. вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу того, що ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні спільною частиною будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).

Відповідно до акту комісії міської ради від 18.06.2014 року ОСОБА_3 перешкоджає колишній дружині ОСОБА_1 в доступі до майна, оскільки самовільно поміняв вхідні замки в спільній квартирі (а.с. 20).

Заміну замків на вхідних дверях будинку не заперечував і сам відповідач та пояснив свої дії тим, що хотів таким чином зберегти спільне майно від самовільного вивезення позивачем без його відома.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачається зі ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є законним співвласником нерухомого майна - частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, однак не може ним користуватись через те, що відповідач ОСОБА_3 чинить їй перешкоди в користуванні майном.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення позову та вселення позивача до належної їй частини житлового будинку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 400 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належною їй на праві власності частиною житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 в належну їй частину будинку.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 400 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.М. Нестерук