Справа № 185/3618/15-ц
Провадження № 2/185/2275/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

за участю секретаря Заверуха О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину та усунення перешкод в користуванні спадковим майном, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27 березня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якому просила суд визнати за нею право власності цілу частку автомобіля «Мерседес Бенц» 250 D д/з 129-66 АА, який є спадковим майном після смерті її брата ОСОБА_3.

02 червня 2015 року позивач уточнила позовні вимоги просила суд розділити між спадкоємцями вищевказані автомобілі, виділив право власності на цілу частку автомобіля «Мерседес Бенц» 250 Д а/з 129-66АА за нею, оскільки вона користується ним на протязі 20 років, він був куплений за її та її дочки гроші у 1995 році.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 жовтня 2007 року помер її брат ОСОБА_3 У його власності знаходилися автомобілі: ОСОБА_4 250Д д/з 129-66 АА, УАЗ 303301, д/з 066-21АА, Тойота RAV 4, д/з 006-55 АЕ. Згідно із рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 15.11.2010 року позивач має право на спадкування із спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 разом з його дочкою ОСОБА_2, яка є відповідачем по справі. Позивач своєчасно звернулася до нотаріуса після смерті брата, а 13.02.2014 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на цілу частку автомобіля марки ОСОБА_4 у звязку з тим, що є друга спадкоємиця ОСОБА_2, яка постійно перешкоджає позивачу у оформленні свого права на спадкове майно. Крім того, зазначила, що відповідачка користується іншим автомобілем Тойота, а також вона продала ще один автомобіль УАЗ.

Відповідач ОСОБА_2 21 травня 2015 року звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 в якому просила суд в порядку спадкування за законом після померлого 04 жовтня 2007 року ОСОБА_3, визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля ОСОБА_4 250-Д, р/н НОМЕР_1, покласти на відповідача судові витрати.

16 вересня 2015 року ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги та просила суд в порядку спадкування за законом після померлого 04 жовтня 2007 року ОСОБА_3, поділити між спадкоємцями автомобіль Мерседес-Бенц 250Д р/н 129 66 АА, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації 1/2 части цього автомобіля в розмірі 85612,12 грн.; покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначила, що 04.10.2007 року помер її батько ОСОБА_3 Після смерті батька відкрилася спадщина в тому числі на автомобіль ОСОБА_4 250-Д р/н 12966АА. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є вона ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_1 Між ними склалися неприязні стосунки, оскільки після смерті її батька ОСОБА_1 постійно перешкоджає їй у отриманні у власність спадкового майна. Листом від 07.03.2015 року нотаріус повідомила її про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку автомобіля ОСОБА_4 250Д, оскільки вона не надала свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ та експертну оцінку автомобіля. Свідоцтво на автомобіль знаходиться у ОСОБА_1 Вважає, що їй належить право власності на 1/2 частку автомобіля ОСОБА_4. Вартість автомобіля становить 171 224, 24 грн., отже вартість 1/2 частки автомобілю становить 85612, 12 грн. Оскільки автомобіль неможливо поділити в натурі, а ОСОБА_1 перешкоджає отриманню у власність спадкового майна вона бажає одержати від неї компенсацію вартості частики автомобіля.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги уточнила і просила визнати за нею право власності на цілий автомобіль ОСОБА_4 250-Д р/н НОМЕР_2, а за ОСОБА_2 визнати право власності на автомобіль Тойота RAV 4, д/з 006-55 АЕ. Уточнені позовні вимоги підтримала посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Вимоги по зустрічному позову не визнала просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 визнала частково, не заперечувала щоб за позивачем було визнано право власності на автомобіль ОСОБА_4, а вона відповідач, бажає отримати компенсацію за свою частку. Щодо автомобіля Тойота вона пояснила, що дійсно у батька був такий автомобіль, однак де знаходиться цей автомобіль і документи на нього вона не знає, у неї ні автомобіля ні документів на Тойоту немає і ніколи не було. Свої позовні вимоги по зустрічному позову підтримала у повному обсязі посилаючись на доводи викладені в зустрічній позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову визнав частково в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на цілий автомобіль ОСОБА_4 в іншій частині просив відмовити у задоволенні позову. Позовні вимоги по зустрічному позову підтримав у повному обсязі посилаючись на доводи викладені в зустрічній позовній заяві.

Вислухавши сторони, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, зясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд доходить висновку що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі.

У судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2007 року помер ОСОБА_3 (а.с. 7), який був братом ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 15 листопада 2010 року за ОСОБА_1 було визнано право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 разом зі спадкоємцями першої черги. (а.с. 12-15)

Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2010 року залишено без змін. (а.с. 11)

Згідно із відповіддю начальника Павлоградського центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованого КУМВС України від 18.12.2013 року наданої державному нотаріусу Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, на імя ОСОБА_3 в Павлоградському ЦНП зареєстрований АМТ: ОСОБА_4 250 Д д/з 129-66 АА, Тойота RAV 4, д/з 006-55 АЕ (а.с. 23)

13 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на цілу частку автомобілю ОСОБА_4 250-Д р/н 129-66АА. Однак нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що є інша спадкоємиця ОСОБА_2 і їх частки на спадщину є рівними. Їй було запропоновано нотаріусом отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку автомобіля, однак ОСОБА_1 відмовилася у звязку з чим ОСОБА_8 було рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 21)

04 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль. 07 березня 2015 року нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину автомобілю у звязку з тим, що нею не надані документи на автомобіль та відсутня експертна оцінка транспортного засобу. (а.с. 48)

Згідно із відповіддю державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 29.05.2015 року наданої на запит суду, після померлого 04.10.2007 року ОСОБА_3 заведено спадкову справу на підставі заяви доньки померлого ОСОБА_2, сестри померлого ОСОБА_1, сина померлого ОСОБА_9 Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою були видані спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, частку квартири, місце для зберігання та експлуатації плавзасобів, на частку гаражу-бокс. Інших свідоцтв про право на спадщину не видавалося. (а.с. 65)

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 як сусідку. Знав її брата ОСОБА_3 У 2007 році він разом зі своїм батьком та ОСОБА_3 на його автомобілі Тойота відвозили ОСОБА_3 до районної лікарні. Автомобіль вони залишили у дворі будинку. ОСОБА_3 казав що цей будинок його доньки. З того часу автомобіля Тойота він не бачив.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 як сусідку, знає що з нею проживав її брат. Йому відомо що у брата були автомобілі Газель, ОСОБА_4, Тойота. Після смерті ОСОБА_3 автомобілю Тойота він не бачив.

Відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця по визначенню ринкової вартості КТЗ № 2623-15 від 16.07.2015 року, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3, кузов WDB2021251А090653, 1994 року випуску, складає 171 224, 24 грн. ( а.с. 70,77)

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Згідно із ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Право на виділ частки із спадщини в натурі реалізується з урахуванням ч. 2 ст. 364 ЦК України, а саме, якщо виділ у натурі частки з спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що автомобіль ОСОБА_4 і документи на нього знаходяться у неї і вона багато років ним користується.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти визнання за позивачем права власності на цілу частку автомобіля ОСОБА_4, та приймаючи до уваги, що спірний автомобіль не можливо поділити без втрати його цільового призначення, суд вважає що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню а саме, визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль ОСОБА_4.

Стосовно вимог позивача ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль Тойота RAV 4, д/з 006-55 АЕ, суд вважає що позов в цій частині не підлягає задоволенню оскільки позивачем не надано суду доказів про те, де знаходиться даний автомобіль та документи на нього. Пояснення свідка ОСОБА_7 про те, що за життя ОСОБА_3 він бачив автомобіль Тойота, та пояснення свідка ОСОБА_6 про те, що в 2007 році ОСОБА_3 залишив автомобіль у дворі відповідача не є належними доказами на підтвердження того, що автомобіль Тойота знаходиться на даний час у ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 та її представник категорично заперечували в судовому засіданні те, що даний автомобіль перебуває у ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль Тойота RAV 4, д/з 006-55 АЕ не підлягають задоволенню у звязку з недоведеністю та безпідставністю.

Враховуючи, встановлену висновком експерта автотоварознавця ринкову вартість автомобіля ОСОБА_4 250 Д, яка становить 171 224,24 грн. - вартість 1/2 частки зазначеного автомобіля становить 85 612,12 грн.

Таким чином приймаючи до уваги те, що спірний автомобіль постійно перебуває у користуванні ОСОБА_1, а ОСОБА_2 просить стягнути на її користь грошову компенсацію вартості її частки автомобіля, та те що автомобіль не можливо поділити в натурі без втрати його цільового призначення, суд вважає що вимоги по зустрічному позову підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні який позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58, 59, 60, 131, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину та усунення перешкод в користуванні спадковим майном задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Мерседес Бенц» 250 Д, д/н НОМЕР_2, кузов № WDB2021251А090653.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в сумі 472 (чотириста сімдесят дві) гривні 10 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частини автомобіля ОСОБА_4 250 Д д/н НОМЕР_2, кузов № WDB2021251А090653 в розмірі 85 612 (вісімдесят пять тисяч шістсот дванадцять) гривень 12 копійок, в порядку розподілу між спадкоємцями спадкового майна після смерті ОСОБА_3, померлого 04 жовтня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 856 (вісімсот пятдесят шість) гривень 10 копійок; витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 590 (пятсот девяносто) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_10