Справа № 219/6385/2014-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2014р. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Радченко Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В

В провадженні Артемівського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, за яким позивач просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку № 36 по вул.Котовського м.Артемівська Донецької області від 27.02.2013р.

Позивач подала до суду заяву про забезпечення свого позову , яка була передана до розгляду судді Радченко Л.А., в провадженні якої перебуває дійсний позов, 13.03.2015р.

В заяві позивач просить забезпечити позов шляхом заборони проведення будь-якої дії ОСОБА_3 із житловим будинком № 36 , що розташований по вул.Котовського м.Артемівська Донецької області, у зв,язку із захистом законних, конституційних прав малолітньої дитини від протиправного посягання та невизнання їх відповідачкою .

При цьому, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що є всі підстави вважати, що відповідачка може розпорядитися спірним майном , а саме продати його, та посилаючись на ст.152 ч.2 п.2 ЦПК України, вказує, що позов забезпечується шляхом забороною здійснювати певні дії , а саме, продавати, дарувати, міняти, заповідати, передавати у заставу, здійснювати інші дії щодо розпорядження нерухомістю.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Згідно з ч.2,3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншими особами здійснювати платежі або передати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також, відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Виходячи зі змісту прохання позивача за заявою про забезпечення позову вид забезпечення позову є неконкретним та незрозумілим в розуміння ст. 152 ЦПК України, оскільки, не зазначено , які саме дії позивач просить заборонити відповідачу вчиняти ( зазначено « будь-які дії», а не певні дії ). Більше того, в тексті прохання забезпечення позову викладене його обґрунтування захистом прав малолітньої дитини та невизнання їх відповідачем , що , також не відповідає вимогам ч.3 ст. 151 ЦПК України та суперечить викладеному у самому тексті заяви можливістю відповідачем розпорядитися спірним майном, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки заява не відповідає вимогам ст.. 151 ЦПК України, її слід повернути заявнику, розяснивши , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якшо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 151,153, 209 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути останній.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.А.Радченко