УХВАЛА

20 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 11 травня 2006 року, звернулося до суду з позовом, у якому у рахунок погашення 181 673,70 грн заборгованості за вказаним договором, просило звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею

66,7 кв. м, яка належить на праві власності відповідачам, шляхом проведення прилюдних торгів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 29 квітня 2014 року, позов задоволено.

Звернуто стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,7 кв. м, із початковою ціною 220 493 грн, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у рахунок погашення 181 673 грн 70 коп. заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

27 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від

29 квітня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме

ст.ст. 257, 261, 530, 631, ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ст. 39 ЗУ «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст.ст. 257, 261, 530, 631, ч. 2

ст. 1050 ЦК України та ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

від 10 вересня 2014 року у справі про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом;

від 17 вересня 2014 року у справі про стягнення кредитної заборгованості;

від 2 жовтня 2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором;

від 12 листопада 2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору;

від 19 листопада 2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд касаційної інстанції в ухвалі, щодо якого ставиться питання про його перегляд, погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій виходив із того, що позивачем не пропущено строку позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору та договору іпотеки визначено до 11 травня 2011 року, а позов пред'явлено 23 вересня 2013 року, тобто в межах передбаченого законом строку.

При цьому, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на які робиться посилання щодо неоднакового застосування норм матеріального права, суд касаційної інстанції, погодився з висновком судів про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких, відповідно до умов договору, визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що цивільна справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України, оскільки у наведених рішеннях судів касаційної інстанції вбачається неоднакове застосування норм матеріального права, а ст.ст. 257, 261, 530, 631,

ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ст. 39 ЗУ «Про іпотеку».

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Допустити до перегляду Верховним Судом України ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

3 вересня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В. С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська