У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

МостовоїГ.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий стиль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Миргородської міської ради Полтавської області, Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Кратон», треті особи: Державне агентство земельних ресурсів України, товариство з обмеженою відповідальністю «Консультаційний центр «Землемір», приватне підприємство «Землемір-Плюс», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Новий стиль» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Новий стиль» (далі - ТОВ «Новий стиль») звернулось до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 9 липня 2014 року (а.с. 156-165, т.3) просило визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 грудня 2007 року на бланках ВКС № 221794 та ВКС № 221797, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. та зареєстрований у реєстрі за № 7700; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21 серпня 2009 року на бланках ВМІ № 867970 та ВМІ № 867971, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. та зареєстрований у реєстрі за № 4345; зобов'язати відділ Держземагентства у м. Миргороді Полтавської області Головного управління Держземагентства у Полтавській області Державного агентства земельних ресурсів України (далі - відділ Держземагентства у м. Миргороді) скасувати записи про реєстрацію вказаних договорів у книзі реєстрації договорів, скасувати та відкликати всі документи, складені та затверджені відділом Держземагентства у м. Миргороді під час виготовлення технічної документації із землеустрою земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 2 липня 2008 року і державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 5 травня 2010 року; скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею записи про договори оренди землі № 6 та № 60; анулювати записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2; зобов'язати Миргородську міську раду Полтавської області скасувати свої рішення щодо виділення та відчуження земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1787.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 6 вересня 2002 року ТОВ «Новий стиль» уклало з Фондом комунального майна Миргородської міської ради договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу малого державного підприємства «Готельний комплекс «Миргород», предметом якого було майно з урахуванням всіх активів та пасивів, інвентарю, обладнання, устаткування та іншого майна за матеріалами інвентаризації станом на 31 липня 2002 року, в тому числі й будівля по АДРЕСА_1, загальною площею 2068,3 кв.м.

Укладенню зазначеного договору купівлі-продажу передувала робота органу приватизації зі складання матеріалів приватизації. Зокрема, наказом Фонду комунального майна Миргородської міської ради Полтавської області від 19 серпня 2002 року затверджено перелік необоротних активів цілісного майнового комплексу, зведений акт інвентаризації майна, а також акт обстеження зовнішніх мереж цього комплексу від 15 серпня 2002 року, згідно з яким комісією до його складу віднесено не відображені в бухгалтерських документах і балансі мережі, а саме: каналізацію з труб ЧК, діаметром 150 мм, довжиною 45 м; керамічні труби діаметром 200 мм, довжиною 55 м; колодязі 7 штук, діаметром 1 м, глибиною 1,5 м; водопровід із сталевих труб діаметром 80 мм, довжиною 40 м; газопровід низького тиску, зроблений із сталевих ізольованих труб діаметром 100 мм, довжиною 101,2 м підземний, а також діаметром 57 мм, довжиною 6,2 м по стіні готелю; електричні мережі, виконані двома кабелями марки АСБ, перерізом 3х120 кв.мм та 1х50 кв.мм, довжиною 17 м.

Будівля цілісного майнового комплексу, яку приватизувало ТОВ «Новий стиль» у 2002 році, була капітальною чотириповерховою, збудованою за типовим проектом ЛенДІПроМіст № ІР-02-4 «Готель на 90 місць», який передбачав пляму забудови, санітарно-захисну зону, а також земельну ділянку, призначену для її обслуговування і забезпечення нормального функціонування як готелю.

У 1997 році земельну ділянку, якою постійно користувався цілісний майновий комплекс, було поділено на частини для наступного продажу, тому під час приватизації позивач отримав лише 0,0932 га земельної ділянки під північною частиною будівлі та на відстані до 10 метрів від її північного та північно-східного торця. З метою забезпечення нормального функціонування готелю та належного рівня обслуговування відвідувачів готелю учасники ТОВ «Новий стиль» купували у Миргородської міської ради Полтавської області земельні ділянки під готелем та на відстані до 10-15 метрів від неї.

У 2011 році позивачу ТОВ «Новий стиль» стало відомо про те, що земельні ділянки, на які претендує позивач, перебувають у власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також у користуванні ОСОБА_5, які не причетні до обслуговування будівлі готелю.

Зокрема, 12 грудня 2007 року ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбала у Миргородської міської ради Полтавської області земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 162 кв.м., а 2 липня 2008 року отримала державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії НОМЕР_3.

У вказаному договорі купівлі-продажу помилково зазначено про те, що відчужена земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав третіх осіб, хоча придбана ОСОБА_3 земельна ділянка розташована під будівлею готелю та необхідна для обслуговування приміщення готелю.

Будівля АДРЕСА_1 повністю належить ТОВ «Новий стиль», тому земельна ділянка під цією будівлею має належати цьому товариству та не може виділятись у власність власникам вбудованих приміщень у будівлі готелю.

Миргородська міська рада Полтавської області, як продавець земельної ділянки, помилилась щодо властивостей і якостей відчужуваної земельної ділянки, які значно знижують її цінність для покупця ОСОБА_3 через ймовірні спори із власником будівлі готелю, а використання такої земельної ділянки за призначенням неможливе через розміщення на цій земельній ділянці будівлі ТОВ «Новий стиль». Крім того, під час виготовлення документації на землю, всупереч вимогам земельного законодавства із позивачем не було узгоджено межі цієї земельної ділянки.

Позивачу також стало відомо про те, що 21 серпня 2009 року ОСОБА_4 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбав у територіальної громади в особі Миргородської міської ради сусідню земельну ділянку по АДРЕСА_2, загальною площею 1283,0 кв.м., а 5 травня 2010 року отримав державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Придбана ОСОБА_4 сусідня земельна ділянка також необхідна для обслуговування готелю, оскільки під східною частиною цієї земельної ділянки розташовано водопровідну інженерну мережу ТОВ «Новий стиль» - трубу діаметром 100 мм, у разі прориву якої всі збудовані на ній приміщення підлягатимуть знесенню, а також каналізаційну мережу готелю.

Крім того, у березні 2014 року позивачу стало відомо, що 18 липня 2013 року ОСОБА_4 за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу відчужив належну йому земельну ділянку товариству з обмеженою відповідальністю «Кратон» (далі - ТОВ «Кратон»), а останнє із порушенням протипожежних відстаней до будівлі готелю збудувало на цій земельній ділянці будівлю магазину, внаслідок чого водопровід готелю опинився всередині підвального приміщення магазину.

Відділ Держземагентства у м. Миргороді всупереч вимогам законодавства надав ОСОБА_3 висновок від 31 січня 2008 року про те, що придбана останньою земельна ділянка за кадастровим НОМЕР_2 розташована за адресою внутрішнього приміщення будівлі готелю; приховав відомості про те, що ця земельна ділянка розташована під будівлею позивача ТОВ «Новий стиль»; протиправно погодив акт встановлення меж земельної ділянки площею 0,0162 га та акт про здачу межових знаків на зберігання; протиправно зареєстрував такий договір купівлі-продажу, видав і заповнив державний акт на право власності на земельну ділянку та зареєстрував його; протизаконно надав висновок від 25 вересня 2009 року про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_2, кадастровий НОМЕР_1, площею 0,1283 га, розташована на відстані до 8,5 м від стіни п'ятиповерхової будівлі готелю ТОВ «Новий стиль» та приховав відомості про призначення цієї земельної ділянки для обслуговування приміщення готелю.

Про порушене право позивачу стало відомо 17 вересня 2011 року під час ознайомлення із матеріалами експертного дослідження в іншій справі за позовом ТОВ «Новий стиль».

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Новий стиль» просить скасувати судові рішення у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради народних депутатів Полтавської області від 12 червня 1996 року № 446 «Про виділення на самостійний баланс готельно-ресторанного комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» з останнього виділено три самостійні об'єкти, а саме: готель «ІНФОРМАЦІЯ_1», ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1» та бар «ІНФОРМАЦІЯ_1».

9 липня 1999 року Фонд комунального майна м. Миргород та ТОВ ПОРТ «Квінта» уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за умовами якого останнє придбало частину нежитлового приміщення ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, загальною площею 554,6 кв.м.

19 серпня 2002 року Фонд комунального майна Миргородської міської ради Полтавської області видав наказ № 58, яким затверджено перелік необоротних активів цілісного майнового комплексу, зведений акт інвентаризації майна цього цілісно-майнового комплексу, а також акт обстеження зовнішніх мереж зазначеного цілісно-майнового комплексу від 15 серпня 2002 року, згідно з яким до його складу віднесено мережі, які не були відображені в бухгалтерських документах і балансі, а саме: каналізація, водопровід, газопровід, електричні мережі.

6 вересня 2002 року між Фондом комунального майна Миргородської міської ради Полтавської області та ТОВ «Новий стиль» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу готелю по АДРЕСА_1, загальною площею 2068,3 кв.м.

19 жовтня 2003 року ОСОБА_5 набув право власності на бар «ІНФОРМАЦІЯ_1».

26 серпня 2005 року ТОВ ПОРТ «Квінта» на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відчужило ОСОБА_3 9/50 частин нежилого приміщення ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, загальною площею 100,2 кв.м.

6 жовтня 2005 року між ТОВ ПОРТ «Квінта» та ОСОБА_3 укладено договір поділу, за умовами якого ОСОБА_3 є власником основного приміщення № 4, площею 60,3 кв.м., основного приміщення № 59, площею 20,3 кв.м., основного приміщення № 60, площею 19,6 кв.м., що становить 9/50 частин нежилого приміщення ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 100,2 кв.м.

14 жовтня 2005 року ОСОБА_3 зареєструвала за собою право власності на приміщення АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 674 від 9 листопада 2005 року «Про дозвіл на будівництво та переобладнання приміщення під салон краси» надано дозвіл ОСОБА_3 на добудову господарських приміщень до власної будівлі по АДРЕСА_1 та переобладнання її під салон краси.

12 грудня 2007 року ОСОБА_3 придбала у Миргородської міської ради за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,0162 га, кадастровий НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1, на яку їй 2 липня 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3.

23 грудня 2008 року складено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта: добудови господарських приміщень до власної будівлі та переобладнання її під «ІНФОРМАЦІЯ_2» приватного підприємця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений акт затверджено рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради № 936 від 24 грудня 2008 року, а також зареєстровано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області № 222 від 30 грудня 2008 року.

8 січня 2009 року виконавчим комітетом Миргородської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради № 936 від 24 грудня 2008 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на «ІНФОРМАЦІЯ_2» площею 141,0 кв.м., який знаходиться у АДРЕСА_1.

16 лютого 2009 року ДКП «Миргородтехінвентаризація» зареєструвало за ОСОБА_3 право власності на нежиле приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1.

21 серпня 2009 року ОСОБА_4 придбав у Миргородської міської ради за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,1283 га, кадастровий НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2, на яку йому 5 травня 2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

18 липня 2013 року ТОВ «Кратон» придбало у ОСОБА_4 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,1283 га за адресою: АДРЕСА_2.

Відмовляючи в позові ТОВ «Новий стиль», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено тих обставин, що Миргородська міська рада помилялась щодо властивостей та якостей спірних земельних ділянок під час відчуження їх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а правовстановлюючі документи відповідали вільному волевиявленню сторін цих договорів. Суд також виходив із відсутності підстав для визнання недійсним укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Кратон» договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки позивачем не доведено наявність заборон на таке відчуження на час укладення такого договору. Крім того, позивачем не надано доказів про те, що ТОВ «Новий стиль» є власником підземних комунікацій, які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2 та якими користується ТОВ «Кратон».

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 належить декільком власникам, тому не вбачається порушень з боку Миргородської міської ради під час відчуження землі під цією будівлею. Посилання позивача на те, що частина земельної ділянки ТОВ «Кратон» призначена для протипожежного проїзду до будівлі готелю є безпідставним та необґрунтованим, оскільки протипожежний проїзд потрібен позивачу виключно з поздовжньої, а не з поперечної сторони будівлі готелю.

Із висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно із ст. 227 ЦК УРСР (у редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на будівлю готелю) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на будівлю готелю) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Таким чином, положення законодавства, чинного на час набуття ТОВ «Новий стиль» права власності на будівлю готелю по АДРЕСА_1, дають підстави для висновку про те, що набуття права власності на будівлю за цивільно-правовими договорами на той час не означало автоматичного переходу права власності чи права користування на земельну ділянку під такою будівлею. Новий власник будівлі міг здійснити оформлення права власності на земельну ділянку під такою будівлею або звернутись до власника земельної ділянки під будівлею для передачі її в оренду за договором оренди.

Правочини про відчуження земельних ділянок чи про передачу їх в оренду може бути оскаржено заінтересованими особами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як убачається із матеріалів справи, Управлінням Держземагентства у Миргородському районі Полтавської області 8 січня 2014 року надано інформацію про власників та орендарів земельних ділянок по АДРЕСА_1. Зокрема, відповідно до схеми розміщення земельних ділянок по АДРЕСА_1 станом на 1 січня 2013 року, ОСОБА_5 є орендарем земельної ділянки площею 90 кв.м. за договором оренди № 1205 від 12 січня 2010 року; ТОВ «Новий стиль» є власником двох земельних ділянок загальною площею 1396 кв.м. (1378 кв. м. та 18 кв.м.); ОСОБА_6 є власником трьох земельних ділянок загальною площею 1117,5 кв.м. (0,03103 га, 0,03145 га та 0,04927 га); ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 162 кв.м. під приміщенням АДРЕСА_1, а на сусідню земельну ділянку ОСОБА_4, площею 1283 кв.м., передбачено земельний сервітут для прокладання ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів та інших комунікацій площею 269 кв.м. (а.с. 83-88, т.2).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 12 грудня 2007 року, за яким ОСОБА_3 придбала у Миргородської міської ради земельну ділянку площею 0,0162 га, кадастровий НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1, ТОВ «Новий стиль» обґрунтовувало свої вимоги тим, що у вказаному договорі купівлі-продажу помилково зазначено про те, що відчужена земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав третіх осіб, хоча придбана ОСОБА_3 земельна ділянка розташована під будівлею готелю та необхідна для обслуговування приміщення готелю.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на те, що ОСОБА_3 придбала 12 грудня 2007 року за оспорюваним договором купівлі-продажу земельну ділянку під конкретно визначеним об'єктом нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, на який 8 січня 2009 року виконавчим комітетом Миргородської міської ради у встановленому законом порядку було видано свідоцтво про право власності, докази про скасування такої реєстрації у судовому порядку у матеріалах справи відсутні, позивачем не доведено визначених у ст. 229 ЦК України підстав для визнання правочину недійсним, то суди дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Посилання ТОВ «Новий світ» на те, що земельна ділянка під будівлею готелю необхідна товариству для її обслуговування, тому така земля має належати виключно позивачу, не відповідають нормам матеріального закону, що регулюють спірні правовідносини на час їх виникнення, а також фактичним обставинам щодо власності та користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, які склались між різними особами.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсними договорів купівлі продажу земельної ділянки площею 0,1283 га, кадастровий НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2, які було укладено 21 серпня 2009 року між Миргородською міською радою та ОСОБА_4, а також 8 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Кратон», позивач посилався на те, що вказаними договорами порушено права ТОВ «Новий стиль», як власника мережі каналізації та мережі водопостачання підземних комунікацій на цій земельній ділянці, а також на те, що ТОВ «Кратон» із порушенням протипожежних відстаней до будівлі готелю збудувало на цій земельній ділянці будівлю магазину, внаслідок чого водопровід готелю опинився всередині підвального приміщення магазину.

Оскільки позивачем не доведено підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 21 серпня 2009 року та 8 липня 2013 року, як і порушення прав позивача укладенням цих договорів, то висновки судів про відмову в позові в цій частині є правильними.

Посилання ТОВ «Новий стиль» на те, що на придбаній ТОВ «Кратон» земельній ділянці перебувають належні позивачу комунікації, а також на те, що ТОВ «Кратон» допустило порушення протипожежної відстані від збудованого останнім приміщення магазину до будівлі готелю, не є підставою для визнання недійсними договорів відчуження земельної ділянки по АДРЕСА_2, а може бути підставою для захисту прав ТОВ «Новий стиль» в інший спосіб.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів про недоведеність позовних вимог, оскільки позивач не довів підстави позову належними та допустимими доказами, не надав достовірні, безспірні докази на обґрунтування своїх вимог.

За таких обставин суди, із урахуванням наданих сторонами доказів, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові.

З огляду на викладене, касаційна скарга ТОВ «Новий стиль» підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду - залишенню без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Новий стиль» відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: І.М. Завгородня

В.І.Мартинюк

Г.І.Мостова

М.І.Наумчук