Ухвала

іменем україни

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом та просив розірвати шлюб, зареєстрований 29 вересня 1995 року між ним та ОСОБА_5

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 січня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому, актовий запис № 478. Шлюб слід вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за вказаним позовом.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з пропуском строку апеляційного оскарження, апеляційний суд з посиланням на ч. 3 ст. 297 ЦПК України, вірно виходив із того, що повторно наведені ОСОБА_5 підстави пропуску строку апеляційного оскарження не є поважними.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що безпідставне поновлення строку на оскарження рішення суду, яке вже тривалий час набрало законної сили є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в такому його елементі справедливого судового розгляду як правова визначеність прав і обов'язків сторін спору.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник