Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/305/15-ц Головуючий у 1-й інст. Романюк Ю. Г.
Категорія 59 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Микитюк О.Ю.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області

за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

26 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області та просив зобов»язати відділ ДВС надати йому постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (заявнику) від 03.03.2011 року, скасувати зазначену постанову, визнати нечинними та скасувати всі рішення відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, які були прийняті на підставі цієї постанови, зокрема постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.11.2013 року, зобов»язати відділ державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області виконати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2010 року шляхом відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа по справ №2-594, яким стягнуто з дочірного підприємства «Маркол» на його користь борг в розмірі 683 603,50 грн. В обґрунтування скарги ОСОБА_1, зокрема, зазначав, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 03.03.2011 року була винесена державним виконавцем на підставі заяви про повернення виконавчого документа від 28.02.2011 року, яка подана до відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції від його імені, проте таку заяву він не писав, що підтверджено висновком почеркознавчої експертизи в рамках кримінального розслідування, яку він отримав 16.01.2015 року.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа від 03.03.2011 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за заявою від 28.02.2011 року та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.11.2013 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області на підставі п.7 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Зобов»язано відділ державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області надати ОСОБА_1 належним чином завірену копію постанови про повернення виконавчого документа від 03.03.2011 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні скарги відмовити повністю. Зазначає, що державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», а тому жодних правових підстав для скасування постанов немає. Вважає, що скаржником порушено строки для звернення із скаргою до суду, а висновок експертизи може бути оскаржений та спростований.

Розглянувши справу в межах доводів, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», зазначено, зокрема наступне: згідно зі ст.26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулась до суду зі скаргою бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов»язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги,- як заінтересовані особи.

З огляду на наведене, залучення судом до участі у справі, як заінтересованої особи, боржника - ДП „Маркол", є обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.08.2010 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист ОСОБА_1 №2-594/10 за рішенням суду від 26.02.2010 року про стягнення з ДП „Маркол" на його користь суми боргу в розмірі 683 603грн.50коп./а.с.29/.

26.04.2010 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження /а.с.30/.

Згідно платіжного доручення №2502 від 27.05.2010 року з ДП „Маркол" на користь ОСОБА_1 стягнуто 18 203,27 грн., а згідно платіжного доручення №4657 від 06.10.2010 року -36 672,22грн., тобто всього стягнуто з боржника на користь ОСОБА_1 54 875,49грн. /а.с.32,33/.

04.11.2010 року державним виконавцем на підставі ст.38, п.2 ч.1 ст.40 Закону України „Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві /ОСОБА_1./, оскільки у боржника - ДП „Маркол" відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення /а.с.31/.

14.02.2011 року за заявою ОСОБА_1 знову відкрито виконавче провадження про стягнення з ДП „Маркол" на його користь боргу в сумі 628 727,52грн. за виконавчим листом №2-594/10 /а.с.34/.

03.03.2011 року державним виконавцем, керуючись п.1 ч.1 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження", винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві /а.с.36/. Згідно вказаної постанови державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 28.02.2011року подав заяву про повернення виконавчого листа №2-594/10 без виконання.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1, подана на ім"я начальника ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Марчевського В.І., про повернення виконавчого листа № 2-594 від 26.02.2010 року про стягнення боргу з ДП „Маркол" на його користь в сумі 628 727,52грн. без подальшого виконання за п. 1 ч.1 ст.40 Закону України „Про виконавче провадження"/а.с.35/.

Водночас, висновком судової почеркознавчої експертизи №1/1492 від 05.01.2015 року, проведеної в рамках кримінального провадження, встановлено, що рукописний текст наданої заяви на ім"я начальника ВДВС Новоград- Волинського МРУЮ від 28.02.2011 року, а також підпис, розташований під текстом наданої заяви, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою /а.с.8-14/.

01.11.2013 року ОСОБА_1 отримав дублікат виконавчого листа, а 04.11 2013 року звернувся до ВДВС з заявою про примусове виконання рішення суду.

07.11.2013 року державним виконавцем ВДВС Новоград - Волинського МРУЮ відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-594 /дублікат/, виданого 01.11.2013 року Новоград-Волинським міськрайсудом ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ДП „Маркол" суми за договором позики /а.с.43/.

При цьому державний виконавець виходив з того, що 03.03.2011 року державним виконавцем за заявою ОСОБА_1 від 28.02.2011 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві за п.1 ч.1 ст.40 Закону України „Про виконавче провадження" /в старій редакції/. А відповідно до п.7 ч.1 ст.26 Закону України „Про виконавче провадження / в новій редакції/ державний виконавець відмовляє у відкриття виконавчого провадження , якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення скарги.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Закону України „Про виконавче провадження" /в редакції до 08.03.2011 р./ виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не проводилося або було проведено частково повертається стягувачеві за письмовою заявою стягувача.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.26 Закону (в ред. після 08.03.2011р.) державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець у 3-денний строк після надходження до нього виконавчого документа виносить постанову. яка затверджується начальником відповідного органу державної виконачої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" /в ред. до 08.03.2011р./ сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Статтею 12 цього Закону /в ред. до 08.03.2011р./ визначено представництво сторін у виконавчому провадженні та вказано, що сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Повноваження представника мають бути підтверджені

довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст.5 зазначеного закону /в ред. до 08.03.2011р./ державний виконавець, зокрема, надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що висновком почеркознавчої експертизи встановлено, що ОСОБА_1 28.02.2011 року не писав і не підписував заяву про повернення без виконання виконавчого листа № 2-594 від 26.02.2010 року про стягнення боргу з ДП „Маркол" на його користь в сумі 628 727,52грн., можна дійти висновку про те, що державний виконавець, приймаючи 03.03.2011 року рішення про повернення без виконання виконавчого листа, належним чином не розглянув заяву стягувача, не пересвідчився в тому, що вона була подана особисто ним. У разі подання такої заяви представником стягувача - не пересвідчився в наявності, виданої і оформленої відповідно до вимог закону, довіреності.

Доказів про направлення стягувачу постанови державного виконавця від 03.03.2011 року, як то супровідного листа, запису в журналі вихідної кореспонденції, повідомлення про вручення поштового відправлення /якщо було направлено рекомендованою поштою/ матеріали справи не містять.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа від 03.03.2011 року і, як наслідок, про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.11.2013 року, оскільки стягувач не звертався до ВДВС із заявою про повернення без виконання виконавчого листа № 2-594 від 26.02.2010 року про стягнення боргу з ДП „Маркол" на його користь в сумі 628 727,52грн.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі про пропущення строку ОСОБА_1 на оскарження постанов та відсутність підстав для поновлення цього строку для звернення до суду зі скаргою, є безпідставними та спростовуються висновками суду, детально викладеними у судовому рішенні. Зокрема, протоколом про надання матеріалів досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_1 ознайомився з висновками почеркознавчої експертизи №1/1492 від 05.01.2015 16 січня 2015 року та дізнався про порушення своїх прав, із скаргою на рішення та дії державного виконавця звернувся до суду 26 січня 2015 року/а.с.5,1-4/, що узгоджується з положеннями ст.385 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з висновком почеркознавчої експертизи ознайомлений тільки ОСОБА_1, а представники відділу ДВС та ДП „Маркол" не ознайомлені з цим висновком та мають право оскаржити його та провести повторну експертизу, є необґрунтованими, оскільки висновок почеркознавчої експертизи №1/1492 від 05.01.2015 міститься в матеріалах справи /а.с.8-14/, а клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи ні відділ ДВС, ні боржник не заявляли.

З огляду на наведене підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області відхилити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді