АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Побірченко Т.І., Поливач Л.Д.

при секретарі: Лознян О.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: публічне акціонерне товариство "Златобанк", про стягнення грошових коштів за договором позики, за апеляційними скаргами ОСОБА_2; публічного акціонерного товариства "Златобанк" на ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено провадити будь-які дії по відчуженню наступних об'єктів нерухомого майна, що належать ОСОБА_2: земельної ділянки з цільовим призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,0207 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; земельної ділянки з цільовим призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_2, площею 0,0206 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 397,5 кв. м., житловою площею - 79,9 кв. м.; земельної ділянки з цільовим призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,015 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2; земельної ділянки з цільовим призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,124 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; земельної ділянки з цільовим призначення - для індивідуального садівництва, загальною площею 0,1406 га, кадастровий номер: НОМЕР_5, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3; земельної ділянки з цільовим призначення - для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0126 га, кадастровий номер: НОМЕР_6, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3; земельної ділянки з цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,048 га, кадастровий номер: НОМЕР_7, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Скаржник зазначає, що обраний судом вид забезпечення позову не є співмірним із пред'явленими позовними вимогами, а також є безпідставним втручанням у здійснення ним права власності на земельні ділянки та будинок; позивачем не обґрунтовано та не підтверджено визначену вартість майна, а лише зазначено в позовній заяві, що загальна вартість об'єктів нерухомого майна становить 800000000 грн., що відповідає ціні позову, однак судом першої інстанції не перевірено достовірність цих даних, не витребувано документів, які підтверджують вартість майна, що є порушенням ст. 152, п. 3 ст. 153 ЦПК України; окрім того, зазначені в оскаржуваній ухвалі суду об'єкти нерухомого майна знаходяться в іпотеці ПАТ "Златобанк", а тому обраний судом вид забезпечення позову не спроможний забезпечити фактичне виконання рішення навіть у випадку задоволення позову.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Златобанк", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Скаржник зазначає, що позивач на надав доказів того, що відповідач вчиняє дії для ухилення від виконання своїх зобов'язань; вжитий судом захід забезпечення позову у вигляді заборони проводити дії по відчуженню нерухомого майна не відповідає предмету позову, яким є стягнення з відповідача коштів; спір у справі не стосується майна, щодо якого вжито заходів забезпечення позову; крім того, вжитий судом захід забезпечення позову порушує права ПАТ "Златобанк", як іпотекодержателя частини нерухомого майна, щодо якого вжитий захід забезпечення позову, та права держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; оскаржувана ухвала перешкоджає банку реалізувати його право на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу, подану її довірителем, з наведених в ній підстав.

Представники ПАТ "Златобанк" - ГерасименкоС.В. та Модлінський Н.О. в суді апеляційної інстанції підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційних скарг ОСОБА_2 та ПАТ "Златобанк", вважали, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом установлено, що у провадженні Подільського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ "Златобанк", про стягнення грошових коштів за договором позики.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-які стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороню вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Оскільки предметом спору є стягнення грошових коштів за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову та правомірно обрав такий вид забезпечення позову.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Таким чином, вжиття судом заходів забезпечення у вигляді заборони проводити дії по відчуженню вказаного нерухомого майна не перешкоджатиме подальшому виконанню рішення суду по стягненню заборгованості шляхом реалізації іпотечного майна та не порушує права ПАТ "Златобанк", як іпотекодержателя, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційних скарг про те, що вжитий судом захід забезпечення позову порушує права ПАТ "Златобанк", як іпотекодержателя частини нерухомого майна, щодо якого вжиті заходи забезпечення позову, є необґрунтованими та не впливають на законність постановленої судом ухвали.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують наведених вище висновків.

За таких обставин підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2; публічного акціонерного товариства "Златобанк" відхилити.

Ухвалу судді Подільського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Т.І. Побірченко

Л.Д.Поливач