Справа №493/734/15-ц
Провадження № 2/493/397/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2015 року м. Балта, Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі :

головуючого-судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, укладену між нею та відповідачами, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці площею 2530 м.кв. по вул. Калініна, 96 в м. Балта Одеської області, яка раніше на праві приватної власності належала батькові відповідачів, стверджуючи, що 04.07.2015 року вона уклала з відповідачами угоду купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, згідно якої сплатила відповідачам гроші у сумі 62000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідачі передали їй правовстановлюючі документи, технічний паспорт, саму 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, пообіцяли зявитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідачі до нотаріальної контори не зявляються, крім того, оформити належним чином угоду неможливо і по причині того, що раніше вище вказана 1/2 частина житлового будинку належала батьку відповідачів ОСОБА_4, померлому 03.10.1996 року, після його смерті відповідачі, фактично прийнявши спадщину, по причині юридичної неосвіченості свідоцтво про право на спадщину встановленим порядком не отримали.

Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримшіа в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі.

Відповідачі до судового засідання не зявилися, але надіслали на адресу суду заяву, в якій позов визнали в повному обсязі, підтвердили викладені в позові обставини, в тому числі і те, що наміру оформити угоду належним чином у нотаріуса не мають, просять справу розглянути за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності згідно договору дарування від 24.03.1964 року, належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці площею 2530 м. кв. по вул. Калініна, 96 в м. Балта Одеської області, після смерті ОСОБА_4, померлого 03.10.1996 року, спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, фактично прийняли відповідачі, але свідоцтво про право на спадщину за законом вони по причині юридичної неосвіченості не отримали, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу 1/2 частини вище вказаного житлового будинку від 04.07.2015 року, згідно якого відповідачі продали, а позивач придбала вище вказану 1/2 частину житлового будинку за 62000 грн. і по акту прийому-передач і від 04.07.2015 року відповідачі передали, а позивач прийняли 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що відповідно до розписки, складеної відповідачами, вони отримали від позивача вище вказану суму грошей і взяли на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі.

Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посі ідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК У країни (із змінами, внесеними згідно із Законами №

1878-VI (1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI (2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, про що повідомив в клопотанні про розгляд справи без його присутності, де вказав, що наміру зявитися до нотаріальної контори для посвідчення договору у нього немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 04.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_5

Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, вище зазначені норми законів приводять суд до висновку про те, що земельна ділянка, на якій розташований вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, повинна перебувати у власності відчужувача цього житлового будинку і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобовязаний отримувати її кадастровий номер, тобто відповідач повинна бути власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок. Відповідач власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, не є, а тому, на думку суду, не повинен вживати заходів до отримання кадастрового номеру, що його право користування земельною ділянкою переходить разом із правом власності на житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 220, 334, 377, 640, 657 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст.10, 11, 209, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсною і такою, що відбулася угоду купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці площею 2530 м. кв. по вул. Калініна, 96 в м. Балта Одеської області, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку (на плані позначено літ. А), загальною площею 100,2 м. кв., житловою площею 62,5 м. кв. з верандою (літ. а), пристройкою (літ. а1), сараями (літ. Б,В,Ж), погрібом (літ. В1), вбиральнею(літ. Г), літньою кухнею (літ. Д), погребом (літ. Д1), навісом (літ. Е), вбиральнею (літ. 3), навісом (літ. И), воротами з хвірткою(№1,2), огородженням (№3), огородженням (№7), воротами з хвірткою (№8,9), розташованого на земельній ділянці площею 2530 м.кв. по вул. Калініна, 96 в м. Балта Одеської області, який раніше на праві приватної власності належав ОСОБА_4, померлому 03.10.1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ (підпис)

З оригіналом згідно.

Рішення набрало законної сили 04 жовтня 2015 року і підлягає виконанню.

Оригінал рішення знаходиться в Балтському районному суді Одеської області,провадження №2/493/397/15.

СУДДЯ БАЛТСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6