РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Слепусі О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТЕРРА БАНК» про розірвання договорів банківського вкладу, стягнення коштів за договорами банківського вкладу та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 09.09.2014 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договорів банківського вкладу № ДБ-46633:980, № ДДЛ-102500:980, № ДК-121373:840, ВДБ-154919:840 та стягнути з відповідача 1000 грн. за договором банківського вкладу ДБ-46633:980 від 03.10.2011 р. та нараховані проценти на суму 29,88 грн., стягнути 45000 грн. за договором банківського вкладу ДДЛ-102500:980 від 03.10.2013 р. та нараховані проценти 8550 грн., стягнути 2000 доларів США за договором банківського вкладу ДК-121373:840 від 12.02.2014 р. та нараховані проценти 66,64 долари США, стягнути 9200 доларів США за договором банківського вкладу № ВДБ-154919:840 від 04.07.2014 р. та нараховані проценти на суму 23,01 доларів США, а також моральну шкоду 10000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2011 р., 03.10.2013 р., 12.02.2014 р., 04.07.2014 р. між позивачем та відповідачем були укладені договору банківського вкладу № ДБ-46633:980 на суму 1000 грн., № ДДЛ-102500:980 на суму 45000 грн., № ДК-121373:840 на суму 2000 доларів США, ВДБ-154919:840 на суму 9200 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, п.3.3 Постанови Правління НБУ від 23.07.2013 р. № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Ч.6 ст.1061 ЦК України визначає, що у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Позивач неодноразово звертався до відповідача про дострокове повернення грошових коштів, однак ніяких грошових коштів не отримав.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Не надання позивачу на його вимогу впродовж тривалого часу банківського вкладу відповідачем мало наслідком понесення позивачем душевних страждань. Позивач почуває себе пригніченим, невиконання відповідачем взятих зобов»язань породило недовіру до банківської системи. Вказані обставини не тільки порушили постійний життєвий устрій позивача, а позбавили можливості користуватись своєю власністю. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду 10000 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що в січні 2015 р. відповідачем частково виплачено їй кошти за договором банківського вкладу від 03.10.2013 р. - 45579,17 грн., за договором банківського вкладу від 04.07.2014 р. - 122490,6 грн., за договором банківського вкладу від 12.02.2014 р. - 19000 грн., а також за договором від 03.10.2011 р. - 1009,6 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що 03.10.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ТЕРРА БАНК» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) № ДБ-46633:980.

Згідно п.2.1, 2.3 договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1000 грн. на строк 36 місяців з 03.10.2011 р. по 03.10.2014 р. Процентна ставка за вкладом становить 16,05% річних.

03.10.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ТЕРРА БАНК» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) № ДДЛ-102500:980.

Згідно п.2.1, 2.3 договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 45000 грн. на строк 370 днів з 03.10.2013 р. по 08.10.2014 р. Процентна ставка за вкладом становить 21,50% річних.

12.02.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ТЕРРА БАНК» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) № ДК-121373:840.

Згідно п.2.1, 2.3 договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 2000 доларів США на строк 24 місяці з 12.02.2014 р. по 12.02.2016 р. Процентна ставка за вкладом становить 10% річних.

04.07.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ТЕРРА БАНК» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) № ВДБ-154919:840.

Згідно п.2.1, 2.3 договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 9200 доларів США на строк з 04.07.2014 р. по 04.12.2014 р. Процентна ставка за вкладом становить 12,5% річних.

Пунктом 2.5 договорів банківського вкладу передбачено, що протягом всього строку дії договору вкладник має право згідно вимог ст.1060 ЦК України, достроково одержати вклад у повному обсязі на підставі своєї письмової заяви, яка подається в банк не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати дострокового повернення вкладу.

25.07.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове повне повернення вкладів (депозиту), розміщеного за договорами № ДБ-46633:980, № ДДЛ-102500:980, № ДК-121373:840, ВДБ-154919:840 .

У відповідності до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках., встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Оскільки позивач 25.07.2014 р. звернулась до відповідача з вимогою про розірвання договорів банківського вкладу ДБ-46633:980, № ДДЛ-102500:980, № ДК-121373:840, ВДБ-154919:840 та п. 2.5 договорів передбачено право позивача достроково одержати вклад на підставі письмової заяви, та згідно пояснень позивача банком виплачувались кошти за депозитними договорами, тобто договори банківського вкладу є розірваними та суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зобов»язання відповідача розірвати договори банківського вкладу.

Встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21.08.2014 року прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ТЕРРА БАНК», відповідно до якого на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.08.2014 року № 518 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних», вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «ТЕРРА БАНК» з ринку та запровадити в ньому тимчасову адміністрацію з 22.08.2014 року по 22.11.2014 року. Призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ТЕРРА БАНК» Ірклієнка Юрія Петровича.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 122 від 20.11.2014 про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК» на один місяць до 22 грудня 2014 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Ірклієнка Юрія Петровича до 22 грудня 2014 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТЕРРА БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24.12.2014 № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТЕРРА БАНК» (далі - ПАТ «ТЕРРА БАНК») та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Нормами ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 цього закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього ж закону, передбачено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорам банківського рахунку вкладників.

Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються фондом.

Також, встановлено, що позивач в січні 2015 року отримав із Фонду гарантування вкладів фізичних осіб компенсації.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягненні коштів за договорами банківського вкладу, оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню в межах ліквідаційної процедури банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 23, 611, 626, 629, 1058, 1060, 1061, 1066, 1067, 1074, 1075 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-60, 84, 88, 169, 209, 212-214, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТЕРРА БАНК» про розірвання договорів банківського вкладу, стягнення коштів за договорами банківського вкладу та моральної шкоди відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: С.І.Кушнір