Справа №: 400/915/14-ц
Провадження № 2/400/6/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Шаєнко Ю. В.

при секретарі - Фатьяновій А.І., Ковальчук Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Петрове Кіровоградської області справу за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 29.04.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 15000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних строком до 28.04.2015 року. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 25.06.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 77411 гривень 14 копійок, з них: заборгованість за кредитом - 68979 гривень 55 копійок, заборгованість по сплаті процентів - 8431 гривня 59 копійок; а також заборгованість по сплаті пені в сумі 2048 гривень 58 копійок, з них: пеня за прострочення сплати кредиту - 1376 гривень 55 копійок, пеня за прострочення сплати процентів - 672 гривні 03 копійки, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору солідарно з відповідача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, який поручився перед банком за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, про що з ним було укладено договір поруки №0-П/2 від 29.04.2008 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що факт надання грошових коштів (кредиту), може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача необґрунтовані належними та допустимими доказами, а є його юридичною фантазією. По-друге, згідно п.2 Положення НБУ "Про кредитування" фізичні особи мають право на отримання лише споживчого кредиту в національній валюті. Споживчий кредит - це кредит на придбання споживчих товарів та послуг. Відносини за договором споживчого кредиту регулюються ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів". Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання валюти як засобу платежу можливо при дотриманні суб'єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Відповідач ОСОБА_1 мав намір отримати кредит в національній валюті, однак, перед отриманням автомобіля, працівники банку повідомили йому, що кредит у національній валюті видавати не будуть, та фактично змусили його отримати кредит в іноземній валюті, запевнивши у вигідності валютного кредиту. Але з часом співвідношення курсу гривні до долара змінилося в бік падіння національної валюти. Подальше виконання договору позбавило ОСОБА_1 вигідності від кредиту. Зміст договору суперечить ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" оскільки ні перед укладенням договору, ні протягом його дії банк не повідомив ОСОБА_1 у письмовій формі про умови надання кредиту та не надав повної інформації про умови кредитування, як того вимагає Закон.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що згідно умов кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 28.04.2017 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

За змістом положень глав 18, 19 ЦК України про визначення та обчислення строків та про позовну давність, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами Додаткової угоди №4 від 15.12.2011 року до кредитного договору (п.4.2) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними ануїтетними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом(п.6 Додаткової угоди №4 від 15.12.2011 року). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 останній платіж на виконання основного зобов'язання по кредиту вніс 11.03.2013 року, після чого перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 14.07.2014 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами 28 числа кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання. Наведене свідчить, що початок перебігу позовної давності за вимогою про сплату кредиту починається з 29.04.2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договір поруки № 0-П/2 від 29 квітня 2008 року чітко не встановлює строк який надається кредитору для пред'явлення вимоги поручителю, крім цього в п.5.3 даного договору зазначено, що сторони притримуються загальних умов щодо строків позовної давності. Отже, позовна давність за вимогою про стягнення кредиту з поручителя спливла - 29.04.2014 року, а позов до боржника та поручителя подано до суду - 14.07.2014 року. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А тому відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2, в зв'язку зі спливом строків позовної давності поданого до поручителя.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

29.04.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.06-14). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28.04.2015 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,0% річних.

Згідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 275,00 (двісті сімдесят п'ять) доларів США 00 центів. День сплати ануїтетного платежу 28 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору.

17.07.2009 року між сторонами за кредитним договором було укладено Додаткову угоду №1 (а.с.15), якою сторони погодили змінити кінцевий термін повернення позичальником наданого кредиту в повному обсязі, а саме, позичальник зобов'язався повернути наданий кредит не пізніше 28.04.2017 року якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, також було змінено розмір ануїтетного платежу, а саме, його розмір склав 233,00 (двісті тридцять три) долара США 00 центів.

15.12.2011 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №4 до Кредитного договору(а.с.16-19), якою сторони домовились внести наступні зміни:

для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме №0, а також №0;

банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії у базовій валюті, що дорівнює 168 109,73 (сто шістдесят вісім тисяч сто дев'ять) гривень 73 копійки;

кредитування позичальника здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №2101 відкритий позичальником у банку;

ліміт кредитної лінії, встановлений в Додатковій угоді, включає в себе суму кредиту, виданого позичальнику по договору до підписання Додаткової угоди та зменшується на суму погашеного кредиту в день такого погашення, при цьому подальше збільшення ліміту кредитної лінії не здійснюється;

на дату укладання Додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 84 317,57 (вісімдесят чотири тисячі триста сімнадцять) гривень 57 копійок;

з 15.12.2011 року за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування встановлюється процентна ставка у розмірі 13,0 % річних;

з 15.12.2012 року за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування встановлюється процентна ставка у розмірі 15,5 % річних;

з 28.12.2011 року по 28.11.2012 року розмір ануїтетного платежу складає 1 835,00 (одну тисячу вісімсот тридцять п'ять) грн. 00 коп.; з 28.12.2012 року по 28.04.2017 року розмір ануїтетного платежу складає 1 910,00 (одну тисячу дев'ятсот десять) грн. 00 коп.

Відповідно до п.2. Додаткової угоди №4 до кредитного договору банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №2101 у банку, для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій(а.с.35).

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Однак відповідач, не виконав покладені на нього договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 25.06.2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості(а.с.24-34), утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 77411 гривень 14 копійок, з них: заборгованість за кредитом - 68979 гривень 55 копійок, заборгованість по сплаті процентів - 8431 гривня 59 копійок; а також заборгованість по сплаті пені в сумі 2048 гривень 58 копійок, з них: пеня за прострочення сплати кредиту - 1376 гривень 55 копійок, пеня за прострочення сплати процентів - 672 гривні 03 копійки.

29.04.2008 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №0-П/2 (а.с.20-21).

17.07.2009 року та 15.12.2011 року між банком та поручителем було укладено Додаткову угоду №1 (а.с.22) та Додаткову угоду №2 (а.с.23) до Договору поруки, якими ОСОБА_2 надав згоду забезпечувати порукою змінене основне зобов'язання за кредитним договором.

В зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивачем на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги про усунення порушень умов кредитного договору від 29.04.2014 року (а.с.41-44), проте станом на день подачі позову зобов'язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ними не виконані.

Згідно ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, тобто причини невиконання відповідачем зобов'язань правового значення для справи не мають.

Крім цього, згідно ст.ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, до того ж, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положенням ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.4 ст.559 порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

На основі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі, беручи до уваги те, що позивач на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, а також те, що п.1.1. Додаткової угоди №1 від 17.07.2009 року(а.с.15) до кредитного договору та п.1 Додаткової угоди №1 від 17.07.2009 року (а.с.22) до договору поруки встановлено кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 28.04.2017 року. А згідно положень ст.ст.553, 554, 559 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору, а також у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути солідарно з відповідачів понесені позивачем судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 794 гривні 60 копійок.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст.525, 526, 530, 536, 550, 553, 554, 559, 611, 625, 1048, 1049, 1050,1054 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №0 від 24.04.2008 року в сумі 68 979( шістдесят вісім тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять ) гривень 55 копійок, заборгованість за процентами в сумі 8431(вісім тисяч чотириста тридцять одна) гривня 59 копійок, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в сумі 2048(дві тисячі сорок вісім) гривень 58 копійок та сплачений судовий збір в сумі 794 (сімсот дев'яносто чотири) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду Ю. Шаєнко