УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, Головне управління юстиції у Рівненській області, про відшкодування втраченої вигоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2013 року у справі № 817/708/13-а скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду, прийнято нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області по примусовому виконанню рішення Рівненського міського суду про стягнення з ВАТ «РЗТА» на його користь 38 639 грн 57 коп. за виконавчим листом № 2-168 від 21 травня 2004 року, яка постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 червня 2014 року залишено вказану постанову без змін. Таким чином, позивач дізнався про порушення його прав відповідачем суб'єктом владних повноважень 3 вересня 2013 року.

Судами апеляційної та касаційної інстанції чинними постановою та ухвалою встановлено, що невиконання державним виконавцем всіх передбачених законом дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення є протиправною бездіяльністю, наслідком якої є заподіяння шкоди стягувачу.

Виконавче провадження відповідачем розпочато постановою від 22 червня 2004 року, а завершено стягненням на його користь повної суми авторської винагороди в сумі 38 639 грн 57 коп. лише 21 червня 2012 року, він не мав змоги домогтися вчасної виплати через тривале невжиття органами влади передбачених законом заходів. Несвоєчасна виплата винагороди призвела до інфляційного знецінення загальних виплат, різниця складає 48 628 грн. У подальшому позовні вимоги зменшив, і просив суд стягнути з відповідача 35 079 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року у частині позовних вимог до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення з відповідача інфляційних сум за період з 2 липня 2011 року по 21 червня 2012 року скасовано, провадження у справі у цій частині закрито.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року в іншій частині залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року у частині, яка не скасована судом апеляційної інстанції, та ухвал апеляційного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року, оскільки вони законні та обґрунтовані, так як відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд, з яким також погодилася колегія суддів апеляційного суду, з посиланням на чинне ухвалене в порядку адміністративного судочинства судове рішення, яким визнано бездіяльність відповідача протиправною, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення інфляційних сум, однак відмовив у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності, зазначивши, що про порушення свого права останній знав ще у 2004 році, а термін проведення виконавчих дій встановлено протягом шести місяців.

Суди також посилалися на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2013 року, якою стягнуто інфляційні суми - 1 264 грн 05 коп. у межах встановленого ст. ст. 99, 100 КАСУ шестимісячного строку за період з 25 липня 2010 року по день фактичного виконання судового рішення 21 червня 2012 року, із застосуванням сукупного індексу інфляції за вказаний період - 1,036 та з урахуванням часткового виконання рішення суду, а також вказали, що позивач звернувся до суду з даним позовом 2 липня 2014 року, тобто, строк позовної давності розпочався 2 липня 2011 року, а з клопотанням про поновлення строку звернення до суду позивач не звертався.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року рішення в частині відмови ОСОБА_4 у стягненні з відповідача інфляційних втрат за період з 2 липня 2011 року по 21 червня 2012 року скасовано та провадження у справі в цій частині закрито з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а саме: у зв'язку з чинною постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2013 року, якою на користь позивача з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області у відшкодування заподіяної шкоди за період з 25 липня 2010 року по 21 червня 2012 року, вже було стягнуто 1 264 грн 05 коп. інфляційної суми, із застосуванням сукупного індексу інфляції за вказаний період, який складає 1,036, та з урахуванням часткового виконання судового рішення.

Також ухвалою цього ж суду від 3 вересня 2013 року позов ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області в частині відшкодування з відповідача матеріальної шкоди за період з 23 грудня 2004 року по 24 січня 2011 року залишено без розгляду на підставі ст. ст. 99, 100 КАСУ у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду та відсутністю клопотання про поновлення такого строку.

Відповідно до вимог ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та стверджується матеріалами справи, відповідачем було подано до суду заяву про застосування позовної давності.

Доводи позивача про те, що ним не пропущено строк позовної давності для звернення з даними позовними вимогами до суду, оскільки на переконання останнього, право на пред'явлення зазначеного позову у нього виникло лише з дати ухвалення Житомирським апеляційним адміністративним судом постанови від 3 вересня 2013 року, а також про те, що порушення його прав з боку відповідача було триваючим не знайшли свого підтвердження під час перегляду судових рішень судом касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2014 року у частині, яка не скасована судом апеляційної інстанції, та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня