Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/522/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Краснопольська Л. П.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

11.03.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді: Дьомич Л.М..

суддів: Голованя А.М.; Письменного О.А.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 03 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Новоархангельської селищної ради, Новоархангельської районної державної адміністрації, треті особи: відділ Держземагенства у Новоархангелському районі Кіровоградської області, Головне управління юстиції у Кіровоградській області про визнання права власності на земельну частку (пай), видачу сертифіката та виділення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа відділ Держземагенства у Новоархангельському районі Кіровоградської області про:

- визнання за нею право на земельну частку (пай) в землі, що перебуває у колективній власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Енгельса», як за особою, що була членом КСП «Енгельса» Новоархангельського району Кіровоградської області та не внесена в списки на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай);

- зобов'язання видати сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром середньої частки (паю) по Новоархангельській селищній раді Новоархангельського району Кіровоградської області;

- зобов'язання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку з земель резервного фонду державної власності на території Новоархангельської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі середньої частки (паю) по Новоархангельській селищній раді.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 10 травня 1988 року згідно протоколу № 15 рішенням загальних зборів колгоспу імені Енгельса Новоархангельського району Кіровоградської області вона прийнята на роботу дояркою та пропрацювала на вказаній посаді до 12 листопада 2003 року (15 років 6 місяців та 2 дні). На час розпаювання землі станом на 1 грудня 1995 року, працювала в господарстві, була прийнята в члени КСП «Енгельса» і мала право на земельну частку (пай), проте, в списки осіб, які набули таке право її помилково не включено.

А строк звернення до суду нею пропущено з поважних причин, оскільки не мала необхідних документі та можливості для звернення до суду.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким задовольнити вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не взято до уваги довідку, видану ПСП «Лан» (правонаступник КСП імені Енгельса) про те, що позивач дійсно була членом колгоспу імені Енгельса та згідно архівних документів працювала у колгоспі з 10 травня 1988 року по 12 листопада 2003 року, тобто на момент його розпаювання була членом вказаного господарства. Також з резолютивної частини рішення суду не зрозуміло з якої підстави відмовлено у задоволенні позову, у зв'язку з його необгрунтованістю чи у зв'язку із пропуском строку позовної давності. До того ж в судовому рішенні не зазначено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління юстиції у Кіровоградській області, яка залучена до участі у справі ухвалою суду від 16 червня 2014 року.

Відповідачі та треті особи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.-69-73). Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області направила письмове клопотання про розгляд справи без участі свого представника. (а.с.67-68).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об'єктивних перешкод у звернені за захистом свого порушеного права у встановлені законодавством строки. А також зазначено що відсутні докази членства ОСОБА_2 в КСП імені Енгельса.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог за наступного.

Встановлено, що згідно записів в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_2, вона 10 травня 1988 року прийнята на роботу в ПСП «Лан» та звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України 12 листопада 2003 року (а.с.8), хоча утворення ПСП «Лан» відповідає періоду 2001 року. В позові сторона наполягає, що з 10 травня 1988 року працювала в колгоспі імені Енгельса Новоархангельського району Кіровоградської області.

Розпаювання земель колишньої колективної власності бувшого КСП ім. Енгельса проводилось у 1995 році (як вказано в позові і виходить з листа Новоархангельської районної державної адміністрації № С-12 від 26 травня 2014 року а.с. 10) на підставі Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.. Енгельса, який був зареєстрований 01 грудня 1995 року, загальні збори уповноважених членів КСП ім.. Енгельса формулювали списки осіб, які на період розпаювання землі являлися членами КСП і мали право на земельну частку (пай).

Згідно довідки № 162 виданої 03 червня 2014 року за підписом директора ПСП «Лан» на підставі книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника ОСОБА_2 була членом колгоспу імені Енгельса та працювала у колгоспі. Зазначені періоди роботи з 10 травня 1988 року по 12 листопада 2003 року (цей період відображений і в копії витягу трудової книжки, який надала позивач до позову), з 20 травня 2004 року по 28 травня 2004 року та з 30 травня 2005 по 03 червня 2005 року (а.с.11).

Відповідно до довідки № 163, виданої 03 червня 2014 року виданої приватним сільськогосподарським підприємством «Лан» 10 лютого 1993 року на підставі рішення загальних зборів колгосп імені Енгельса реорганізований в КСП «Енгельса», а з КСП «Енгельса» на підставі рішення загальних зборів від 03 лютого 1998 року в СВК «Лан» та 15 лютого 2001 року рішенням загальних зборів СВК «Лан» реорганізовано в ПСП «Лан». ( а.с. 12).

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, встановлений Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року, пункт 2 якого вказано, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач звернулась до суду у червні 2014 року, тобто по мінуванню виниклих спірних правовідносин майже через 19 років. Тому, суд першої інстанції виходив із того, що стороною пропущено строк у межах якого вона могла звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється ст.71 ЦК УРСР (діюча на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, минув. Право звернення до суду виникло в 1995 році, а відтак трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

Позивач обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду вказала, що намагалась спірне питання з'ясувати поза судовим вирішенням, свою вимогу письмово у 1996-1999 роках повідомляла керівництву КСП, голові райдержадміністрації та селищному голові, просила включити її до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай). Дана обставина об'єктивно свідчить про обізнаність сторони про розпаювання, про порушене право, але до суду подала позов лише у червні 2014 року (а.с.2), тобто майже через 19 років, будь-яких належних обґрунтованих доказів перешкод звернення у встановлених законодавством строках сторона не надала як і не навела поважності причин пропуску строку позовної давності.

Разом з тим, в рішенні також вказано про відсутності членства ОСОБА_2 в КСП імені Енгельса. Саме даний висновок приймається судом апеляційної інстанції, так як позовна вимога є необґрунтованою, а відтак безпідставною.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Переконливих доказів членства позивача в КСП імені Енгельса суду не надано і сторона не скористалась правом прохати суд в сприянні надання доказів, вважаючи, що обсяг представлених нею документів є достатнім для такого висновку.

Разом з тим жодний з них не містить інформації про членство ОСОБА_3 в КСП, а довідка видана ПСП «Лан» вказує лише про працю в колгоспі.

В позовній заяві позивач зазначає про відмітку в трудовій книжці про її членство, але долучений витяг це не відображає і навпаки зазначений період роботи не відповідає даним про роботу вказану ОСОБА_2 у колгоспі імені Енгельса, який в 1993 році реорганізовано в КСП «Енгельса». Згідно даного витягу 10 травня 1988 року ОСОБА_2 приймалася на роботу дояркою саме в ПСП «Лан», а не в колгосп імені Енгельса, як зазначає позивач, з якого звільнена за власним бажанням 12 листопада 2003 року. Тобто право позивача як члена КСП на земельну частку (пай) не доведено жодним належним та допустимим доказом, а записи зроблені в копії трудової книжки не підтверджують, її членства в КСП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Процесуальний недолік, на які посилається сторона в апеляційній скарзі, а саме, не зазначення у рішенні суду третьої особи, ніяким чином не впливає на правильний висновок суду. А в резолютивний частині зазначається судовий висновок, без вказівки з якої підстави відмовлено, конкретизація і обґрунтування викладені в мотивувальній частині рішення.

Судом першої інстанції в рішенні правильно зазначено про відсутність переконливих доказів членства ОСОБА_2 в КСП ім.. Енгельса, так як відповідних доказів сторона не надала. Також не ставилось питання про сприяння в отриманні доказів судом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 03 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: