РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

ун. № 759/22080/14-ц

пр. № 2/759/1764/15

17 квітня 2015 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Оленчук І.С.

за участю представника позивача Шерстневої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 31.05.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №К2Н0RCO3631104 про надання кредиту у розмірі 3617,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_2 кошти отримала, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконала, що надає банку право стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Тому позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на користь банку заборгованість в сумі 35565,59 грн., яка складається з: 3617,02 грн. - заборгованості за кредитом, 36255,7 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 651,12 грн. - заборгованості за користуванням кредитом, 1,93 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Розмір заборгованості визначений із врахуванням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2013 р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 87900,38 грн. за вищезазначеним кредитним договором.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Шерстнева О.В. позов підтримала та просила його задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про місце та час розгляду справи (а.с. 18,19), клопотання про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Суд, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №К2Н0RCO3631104 від 31.05.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит розмірі 3617,02 грн. шляхом перерахування на відкритий у АКБ «Укрсоцбанк» рахунок ТОВ «Ельдорадо - 4» на строк до 31.05.2007 р. зі сплатою відсотків за користування ним (а.с. 5, 6).

У зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 11.12.2014 року за розрахунками позивача становить 123465,97 грн., складається (з 3617,02 грн. - заборгованість за кредитом, 36255,70 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом, 651,12 грн. - заборгованість з комісії, 1,93 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором витрати), від вказаної суми заборгованості позивача віднімає суму у розмірі 87900,38 грн., яка була визначена заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2013 р. №202/28279/13-ц, відносно відповідача ОСОБА_2. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.3, 4). Різниця суми заборгованості за вказаним договором становить 35565,59 грн.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 31 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» із змінами внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 07.02.2014 р., при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Відповідно до п. 23 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг у тимчасове користування, під процент, на умовах строковості та платності. Зважаючи на те, що грошові кошти, що надані позивачем були перераховані на рахунок ТОВ «Ельдорадо -4» суд робить висновок про те, що позивачем був наданий відповідачу споживчий кредит.

Зважаючи на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову у зв»язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: