Справа № 136/135/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" березня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спільного Українсько - Турецького сільськогосподарського підприємства "ЕЛ-ТУР" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про визнання права власності на житловий будинок та зняття з нього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, який обгрунтував наступним чином.

01 лютого 2008 року позивач, ОСОБА_1, уклав трудовий контракт №005/СКЛАД/СГ/2008 із Спільним українсько-турецьким сільськогосподарським підприємство «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю терміном на п'ять років. Згідно пункту 15 «Додаткові пільги, гарантії компенсації» вказаного контракту роботодавець зобов'язався забезпечити працівника житлом за місце виконання робіт - місцем здійснення виробничої діяльності роботодавця в галузі товарного сільськогосподарського виробництва на землях Костянтинівської, Білянської сільських рад Липовецького району Вінницької області. У виконання наведеного зобов'язання з соціально-побутового забезпечення працівника роботодавець надає працівникові для проживання житловий будинок загальною площею 52,6 кв. м., розташований по АДРЕСА_1. Вказаний будинок потребує проведення ремонтних робіт та може бути викуплений працівником шляхом внесення працівником на користь роботодавця через касу підприємства грошових коштів в розмірі його інвентаризаційної вартості та податку на додану вартість. Вартість будинку на дату укладання цього контракту складає 39183,60 грн. (тридцять дев'ять тисяч сто вісімдесят три гривні 60 копійок) в тому числі ПДВ, 20 % - 6530,60 грн.). Після внесення всієї суми вартості будинку, будинок загальною площею 52, 6 кв. м., розташований по АДРЕСА_1 передається працівникові у власність за Актом передачі-приймання. Разом із будинком роботодавець передає працівникові всю правоустановчу документацію на будинок. Протягом 2008-2010 років позивач, ОСОБА_1, провів ремонт будинку та вніс до каси Спільного українсько-турецького сільськогосподарського підприємства «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю повну вартість будинку, визначену в трудовому контракті, а саме 39183,60 грн. (тридцять дев'ять тисяч сто вісімдесят три гривні 60 копійок), що підтверджується квитанціями прибуткових касових ордерів.

Актом від 20 липня 2010 року Спільне українсько-турецьке сільськогосподарське підприємство «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, керуючись пунктом 15 контракту № 005/СКЛАД/СГ/2008 від 01.02.2008 року, зважаючи на те, що до каси підприємства внесена протягом 2008-2010 років вартість житлового будинку загальною площею 52, 6 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1, в сумі 39183,60 грн. (тридцять дев'ять тисяч сто вісімдесят три гривні 60 копійок), обумовлена пунктом 15 контракту №005/СКЛАД/СГ/2008 від 01.02.2008 року, та подано заяву про передачу вказаного житлового будинку, передало позивачу, ОСОБА_1, у власність житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., та господарські споруди розташовані по АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 46, 8 кв.м., до складу якого входять: прихожа, позначена на плані № 1-1, площею 12,7 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-2, площею 10,1 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-3, площею 13,7 кв. м.; кухня, позначена на плані № 1-4, площею 7,8 кв. м.; санвузол, позначений на плані № 1-5, площею 2,5 кв. м.; сіни літ. «а» площею 5, 8 кв.м. літ. «а», позначені на плані поверху будівлі № І; ґанок площею 2,8 кв.м.; убиральня літ. «Б», а також правоустановчу документацію на житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., та господарські споруди розташовані по АДРЕСА_1, а саме: технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок по АДРЕСА_1; свідоцтво на право власності на нерухоме майно бланк САС 344598 з витягом бланк ССМ №769126.

За вказаною адресою, як за постійним місцем проживання позивач, ОСОБА_1, зареєструвався 30.07.2010 року у ВГІРФО Липовецького районного відділу внутришніх справ Вінницької області, нерухомим майном користується відкрито, претензій від Спільного українсько-турецького сільськогосподарського підприємства «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю щодо приналежності та права власності на житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., та господарські споруди розташовані по АДРЕСА_1, до позивача не надходило, його права на будинковолодіння не оскаржувались.

В зв'язку із неоформленням земельної ділянки за вказаною адресою за попереднім власником та через бюрократичні непорозуміння по сьогоднішній день позивач, ОСОБА_1, не зареєстрував свої речові права на нерухоме майно в органі державної реєстрації.

Згідно пункту 15 контракту № 005/СКЛАД/СГ/2008 від 01.02.2008 року після внесення всієї суми вартості будинку, будинок загальною площею 52, 6 кв. м., розташований по АДРЕСА_1 був переданий позивачеві у власність за Актом передачі- приймання.

Наприкінці грудня 2014 року, коли позивач перебував за межами України, йому стало відомо, що посадовою особою відділу примусового виконання управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області направлено повідомлення встановленому за даними Державного реєстру власнику будинковолодіння по АДРЕСА_1 - Спільному українсько- турецькому сільськогосподарському підприємству «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про те, що у виконання наказу господарського суду Вінницької області, необхідно вжити заходів, необхідних для своєчасного та повного виконання судового рішення, а саме провести опис та арешт нерухомого майна по АДРЕСА_1.

При зверненні до Спільного українсько-турецького сільськогосподарського підприємству «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про надання роз'яснень з приводу дій відділу примусового виконання, стосовно нерухомого майна, переданого йому, ОСОБА_1, Актом від 20 липня 2010 року зважаючи на те, що до каси підприємства внесена протягом 2008- 2010 років вартість житлового будинку обумовлена пунктом 15 контракту №005/СКЛАД/СГ/2008 від 01.02.2008 року, а саме будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1, йому, ОСОБА_1, повідомлено, що згідно виконавчого провадження, відкритого відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області, згідно наказу господарського суду Вінницької області по справі 13/121/2011/5003, постановою вказаного відділу від 16.09.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на все майно, що належить Спільному українсько-турецькому сільськогосподарському підприємству «ЕЛ-ТУР», а внаслідок того, що запис в Державному реєстрі прав власності не був змінений, власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 до сьогоднішнього дня за даними вказаного Реєстру рахується Спільне українсько-турецьке сільськогосподарське підприємство «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Посилаючись на вищевикладені обставини та навівши відповідне правове обгрунтування, позивач просив визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., та господарські споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 46, 8 кв.м., до складу якого входять: прихожа, позначена на плані № 1-1, площею 12,7 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-2, площею 10,1 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-3, площею 13,7 кв. м.; кухня, позначена на плані № 1-4, площею 7,8 кв. м.; санвузол, позначений на плані № 1-5, площею 2,5 кв. м.; сіни літ. «а» площею 5, 8 кв.м. літ. «а», позначені на плані поверху будівлі № І; ганок площею 2,8 кв.м.; убиральня літ. «Б»., звільнивши його з-під арешту, накладеного постановою відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Вінницької області від 16.09.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача Спільного Українсько - Турецького сільськогосподарського підприємства "ЕЛ-ТУР" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Божик А.О. позов визнав, не заперечував проти його задоволення, вказавши на те, що дійсно обставини, на які посилається позивач в позовній заяві мали місце.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" Радзевіл А.В. позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову та заяву про застосування строків позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача Радзевіл А.В. просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені в запереченні.

Представник третьої особи Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані сторонами, судом встановлено наступне.

01 лютого 2008 року між позивачем, ОСОБА_1, та Спільним українсько-турецьким сільськогосподарським підприємство «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю було укладено трудовий контракт, терміном на п'ять років (а.с. 8, 9). Згідно пункту 15 «Додаткові пільги, гарантії компенсації», вказаного контракту роботодавець зобов'язався забезпечити працівника житлом за місце виконання робіт - місцем здійснення виробничої діяльності роботодавця в галузі товарного сільськогосподарського виробництва на землях Костянтинівської, Білянської сільських рад Липовецького району Вінницької області. У виконання наведеного зобов'язання з соціально-побутового забезпечення працівника роботодавець надає працівникові для проживання житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., розташований по АДРЕСА_1. Вказаний будинок потребує проведення ремонтних робіт та може бути викуплений працівником шляхом внесення працівником на користь роботодавця через касу підприємства грошових коштів в розмірі його інвентаризаційної вартості та податку на додану вартість. Вартість будинку на дату укладання цього контракту складає 39183,60 грн. (тридцять дев'ять тисяч сто вісімдесят три гривні 60 копійок) в тому числі ПДВ, 20 % - 6530,60 грн.). Після внесення всієї суми вартості будинку, будинок загальною площею 52, 6 кв. м., розташований по АДРЕСА_1 передається працівникові у власність за Актом передачі-приймання. Разом із будинком роботодавець передає працівникові всю правоустановчу документацію на будинок.

Протягом 2008-2010 років позивач, ОСОБА_1, вніс до каси Спільного українсько-турецького сільськогосподарського підприємства «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю повну вартість будинку, визначену в трудовому контракті, а саме 39183,60 грн. (тридцять дев'ять тисяч сто вісімдесят три гривні 60 копійок), що підтверджується квитанціями прибуткових касових ордерів (а.с.10-14) та звітами касира, які роздруковані з програми 1С, за період з 28.02.2008 року по 30.07.2010 року.

Актом від 20 липня 2010 року Спільне українсько-турецьке сільськогосподарське підприємство «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, передало позивачу, ОСОБА_1, у власність житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., та господарські споруди розташовані по АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 46, 8 кв.м., до складу якого входять: прихожа, позначена на плані № 1-1, площею 12,7 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-2, площею 10,1 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-3, площею 13,7 кв. м.; кухня, позначена на плані № 1-4, площею 7,8 кв. м.; санвузол, позначений на плані № 1-5, площею 2,5 кв. м.; сіни літ. «а» площею 5, 8 кв.м. літ. «а», позначені на плані поверху будівлі № І; ґанок площею 2,8 кв.м.; убиральня літ. «Б», а також правоустановчу документацію на житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., та господарські споруди розташовані по АДРЕСА_1, а саме: технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок по АДРЕСА_1; свідоцтво на право власності на нерухоме майно бланк САС 344598 з витягом бланк ССМ №769126.

За вказаною адресою, як за постійним місцем проживання позивач, ОСОБА_1, зареєстрований з 30.07.2010 року ВГІРФО Липовецького районного відділу внутришніх справ Вінницької області.

Згідно частини 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Зважаючи на зміст пункту 15 «Додаткові пільги, гарантії компенсації» контракту № 005/СКЛАД/СГ/2008 від 01.02.2008 року, вказаний трудовий контракт містить елементи різних договорів (змішаний договір), зокрема трудового договору, договору найму житла на безоплатній основі, договору оренди житла з правом викупу та продажу товару з розстроченням платежу.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої, другої статті 215 Цивільного кодексу України підставою с дійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що зміст контракту № 005/СКЛАД/СГ/2008 від 01.02.2008 року, згідно якого позивач набув житловий будинок, загальною площею 52, 6 кв. м., з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особи, що вчинили його на момент його вчинення мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину були вільними і відповідали їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, в тому числі і на придбання у власність житлового будинку загальною площею 52, 6 кв. м., та господарських споруд розташовані по АДРЕСА_1, за плату, узгоджену між учасниками правочину. Тобто, наразі відсутні підстави для визнання недійсним правочину, встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України. Крім того, вказаний контракт укладений у формі визначеній законом.

Посилання відповідача Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" щодо недійсності контракту № 005/СКЛАД/СГ/2008 від 01.02.2008 року, в зв'язку з недотриманням сторонами нотаріальної форми, відкидаються судом, як безпідставні, оскільки статтею 811 ЦК України, на яку посилається відповідач, Цивільний кодекс був доповнений значно пізніше. Жодних вимог, щодо обов'язкового нотаріального посвідчення трудового контракту (договору), чи його складових, зокрема трудового договору, договору найму житла на безоплатній основі, договору оренди житла з правом викупу та продажу товару з розстроченням платежу станом на 01.02.2008 року законодавство України не містило.

Посилання відповідача Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на те, що умови контракту щодо передачі працівникові у власність за Актом прийому - передачі спірної нерухомості - є нікчемними, оскільки на момент укладання між сторонами контракту від 01.02.2008 року, Спільне Українсько - Турецьке сільськогосподарське підприємство "ЕЛ-ТУР" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю власником спірного майна не являлось, відкидаються судом, як безпідставні, оскільки умови контракту сторонами були виконані і на момент передачі спірної нерухомості вона належала Спільному Українсько - Турецькому сільськогосподарському підприємству "ЕЛ-ТУР" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, тобто правочин був спрямований на настання реальних наслідків.

Посилання відповідача Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", на відсутність належних доказів, які підтверджують факт працевлаштування позивача за контрактом від 01.02.2008 року, відкидаються судом, як безпідставні, оскільки факт працевлаштування Позивача і його подальшої роботи визнаний представником Спільного Українсько - Турецького сільськогосподарського підприємства "ЕЛ-ТУР" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, в зв'язку з чим доведенню не підлягає.

Щодо посилань відповідача Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з приводу недоведеності перебування позивача поза межами України наприкінці грудня 2014 року, коли посадовою особою ДВС на адресу позивача було направлено повідомлення про проведення опису та арешту спірного нерухомого майна, то вказана обставина спростовується оглянутим в судовому засіданні закордонним паспортом позивача, згідно якого вбачається, що він в період з 04.12.2014 року по 20.01.2015 року знаходився за межами України, про що свідчать відмітки прикордонної служби.

Щодо посилань відповідача Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з приводу відсутності достатніх доказів оплати позивачем вартості спірного будинку, вони відкидаються, як безпідставні, так як протягом 2008-2010 років позивач, ОСОБА_1, вніс до каси Спільного українсько-турецького сільськогосподарського підприємства «ЕЛ-ТУР» у формі товариства з обмеженою відповідальністю повну вартість будинку, визначену в трудовому контракті, а саме 39183,60 грн. (тридцять дев'ять тисяч сто вісімдесят три гривні 60 копійок), що підтверджується квитанціями прибуткових касових ордерів (а.с.10-14) та звітами касира, які роздруковані з програми 1С, за період з 28.02.2008 року по 30.07.2010 року. Будь- які інші документи не можуть бути надані, оскільки були знищені пожежею, що підтверджується актом про пожежу, договором № 002 від 01.04.2010 року про оренду нежитлових приміщень, актом передачі-приймання приміщень, згідно даного договору, наказом № 10-ДП від 01.04.2010 року, довідкою Управління Держтехнобезпеки у Вінницькій області.

Вирішуючи питання, щодо застосування позовної давності, про що просив відповідач Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", суд виходить з того, що підстав для її застосування не вбачається, оскільки позивачеві про порушення його права власності стало відомо лише в грудні 2014 року і саме з цього часу слід рахувати її перебіг.

Згідно із роз'ясненням, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Згідно статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно частин першої, другої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Вирішуючи питання судових витрат суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору присуджує у солідарному порядку до стягнення із відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.11, 203, 215, 328, 627, 632 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», ст.3, 10, 11, 58-61, 88, 158, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 52, 6 кв. м., та господарські споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 46, 8 кв.м., до складу якого входять: прихожа, позначена на плані № 1-1, площею 12,7 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-2, площею 10,1 кв. м.; кімната, позначена на плані № 1-3, площею 13,7 кв. м.; кухня, позначена на плані № 1-4, площею 7,8 кв. м.; санвузол, позначений на плані № 1-5, площею 2,5 кв. м.; сіни літ. «а» площею 5, 8 кв.м. літ. «а», позначені на плані поверху будівлі № І; ганок площею 2,8 кв.м.; убиральня літ. «Б»., звільнивши його з-під арешту, накладеного постановою відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Вінницької області від 16.09.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Стягнути із Спільного Українсько - Турецького сільськогосподарського підприємства "ЕЛ-ТУР" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 635, 44 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко