АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження22-ц/791/681/15 Головуючий у першій інстанції: Гонтар Д.О.
Категорія: 24 Доповідач: Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Полікарпової О.М.

Прокопчук Л.П.

при секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15.01.2015 року ухваленого у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, зокрема і за кредитним договором, укладеним 23.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 36412 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 23.08.2011 року та з оплатою 15,00% річних за користування кредитом.

Зазначений кредитний договір забезпечений порукою ОСОБА_5 згідно укладеного договору поруки від 23.08.2006 року.

Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 17.06.2014 року у ОСОБА_4 утворилась заборгованість у загальному розмірі 27290 грн. 18 коп. з яких 9177 грн. 37 коп. заборгованість за кредитом; 18112 грн.81 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 27290 грн. 18 коп. заборгованості за кредитним зобов'язанням.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.01.2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 27290 грн.18 коп. та судові витрати в сумі 272 грн.90 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 27290 грн. 18 коп. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 23.08.2006 року. За цим Договором ОСОБА_4 отримав від банку кредит в розмірі 36412 грн.00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% на рік.

Заборгованість ОСОБА_4 за вказаним договором, станом на 17.06.2014 року становить 27290 грн.18 коп., яка складається з 9177 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом; 18112 грн.81 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Суд першої інстанції, стягуючи на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» із ОСОБА_4 заборгованість у сумі 27290 грн.18 коп., виходив із порушення останнім умов повернення кредитних коштів.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції, оскільки суд не врахував всіх обставин, що мають значення для вирішення справи в тому числі наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційним судом встановлено, що 07.09.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 від 23.08.2006 року в сумі 26518 грн. 69 коп., яка складається з: 21115,45 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 4433,47 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом; 577,18 коп. - заборгованість за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 392,59 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

25.11.2009 року Суворовський районний суд м. Херсона ухвалив у зазначеній справі рішення, яким стягнув солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» 26518 грн.69 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором від 23.08.2006 року № 0. Рішення набрало законної сили 06.12.2009 року та 21.05.2010 року на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист.

Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні №29-585 від 03.11.2014 року на виконанні відділу перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь АКІБ «Укрсиббанк» боргу в сумі 26518 грн.69 коп. та судового збору 192,59 грн.

В ході виконання виконавчого документа був реалізований автомобіль НОМЕР_1, від реалізації якого 23.03.2011 року на депозитний рахунок відділу надійшло 19350 грн. 00 коп., які були перераховані: 350.00 грн. в рахунок погашення витрат на проведення виконавчих дій; 1727,27 грн. в рахунок погашення виконавчого збору; 17272,73 грн. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом.

30.08.2011 року виконавче провадження завершено на підставі ч.1 п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, боржником вказане судове рішення, яким стягнуто заборгованість, що утворилась станом 05.08.2009 року виконано частково.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

8 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» в якості продавця та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» в якості покупця укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі і за кредитним договором № в якому боржником є ОСОБА_4

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Крім того, наслідком не виконання судового рішення про дострокове стягнення кредитної заборгованості не може бути подача нового позову з такими ж вимогами.

Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 9177 грн.37 коп. та відсотків в сумі 17181 грн. 29 коп. слід відмовити з вищезазначених підстав.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 05.08.2009 року по 06.12.2009 року підлягають задоволенню в сумі 931 грн.52 коп., оскільки як встановлено апеляційним судом заборгованість по процентам, яка була стягнута судовим рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25.11.2009 року була нарахована станом на 05.08.2009 рік, отже позивач має право на нарахування та отримання відсотків з 05.08.2009 року по 06.12.2009 рік ( строк дії кредитного договору). При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги про безпідставне незастосування судом першої інстанції наслідків спливу строків позовної давності були перевіренні апеляційним судом та встановлено, що ні відповідачем ОСОБА_4, ні його представником в судовому засіданні суду першої інстанції такі вимоги не заявлялися.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд на зазначене уваги не звернув, фактичних обставин справи не з'ясував, не визначився із видами відповідальності, які можуть бути застосовані до відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо про це заявлено позовні вимоги.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Дельта Банк».

Відповідно до положень ст.88 ЦПК судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення судових витрат слід змінити, зменшивши суму судових витрат, що підлягає стягненню до 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 15.01.2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості у розмірі 27290 грн.18 коп.скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 931 грн. 52 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судові витрати в сумі 272 грн.90 коп. змінити, зменшивши стягнення судових витрат до 243 грн.60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: