ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1756/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Радченко Д.Д., Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2000 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано 27 серпня 2014 року. За час шлюбу ними, як подружжям, набуто майно - квартиру АДРЕСА_1, та оформлено право власності на його ім'я. Вважає, що 2/3 частина вказаної квартири має бути визнано його власністю, оскільки цей об'єкт нерухомості придбано ними вбільшості за кошти, які належали йому особисто, й лише невелика частка коштів була вкладена відповідачкою у придбання цього майна, тому за нею просить визнати 1/3 частини вказаної квартири.

При цьому, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Вважаючи, що ними, як подружжям, за спільні кошти було набуто нерухоме майно (квартиру), відтак воно має належати їм на праві спільної сумісної власності й поділено порівно по ? частці на кожного.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4, діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2014 року (а.с.14-16), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задоволенти, вимоги ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5, діюча на підстві договору про надання правової допомоги від 23 січня 2015 року (а.с.29-31), позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, а на своїх вимогах наполягала та просила їх задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, свідчення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а вимоги ОСОБА_2 - частковому задоволенню із наступних підстав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року об"єднано в одне провадження два вказані позови (а.с.43).

Судом встановлено, що сторони з 15 листопада 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 серпня 2014 року (а.с.9); від шлюбу дітей не мають.

У період шлюбу сторонами набуто нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 06 квітня 2001 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності та об»єкти нерухомого майна 09 квітня 2001 року за реєстровим № 188/31104 (а.с.10, 11).

Вказана квартира була придбана частково за кошти, які особисто належали ОСОБА_2, оскільки були подаровані його батьками за продаж 12 березня 2001 року їх власної квартири (а.с.12) в загальній сумі 8 000 доларів США, 2 000 доларів США - надані йому в позику його рідною сестрою, ще 1 000 доларів позивач позичив, решта 2 000 доларів США - надала ОСОБА_3, як власні кошти, що визнано ОСОБА_2, й підтверджено показами свідків, будь-які докази про те, що вона внесла більшу частину коштів, матеріали справи не містять.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в ході розгляду справи надали свідчення про те, батьки позивача ОСОБА_2 надали особисто йому, а не для сім»ї кошти, які вони отримали від продажу своєї власності квартири в загальній сумі 8 000 доларів США, а його рідна сестра - ОСОБА_7 позичила йому особисто 2 000 доларів США, які згодим він повернув їй, ще 1 000 доларів позивач позичив, а решту 2 000 доларів США для придбання квартири надала особисто відповідачка.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що позивачка/відповідачка ОСОБА_3 в період придбання квартири працювала на базарі, була продавцем, квартиру разом з двома дітьми, які були у неї на утриманні, знімала, коштів на придбання власного житла, на її думку, не мала. Вважає, що спірна квартира була придбана за кошти ОСОБА_2

Тобто, фактично квартира була придбана на кошти в іноземній валюті - доларах США й в загальній сумі понад 13 000 доларів, а не в гривнях, як вказано до договорі купівлі-продажу квартири - 28 200 грн. 00 коп. (а.с.10), що не спростовується відповідачем.

Відповідачка ОСОБА_3 не надала жодного доказу походження та внесення нею особистих коштів та в якій кількості, й з підстав визнання ОСОБА_2 факту внесення нею 2 000 доларів США, суд вважає за необхідне визнати цей факт, й вважати, що нею надано для купівлі спірної квартири 2 000 доларів США, а решту коштів 11 000 доларів США - придбано квартиру за особисті кошти позивача, а тому 2/3 частини квартири має бути визнано за ним, решта 1/3 - за відповідачкою.

П.3 ч. 1 статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Враховуючи викладене й на підставі п.3 ч.1 ст. 57 СК України, правових підстав для визнання ідеальних часток сторін щодо спірної квартири рівними, немає.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 57, 68-71 СК України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя», керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 83, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 06 квітня 2001 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності та об»єкти нерухомого майна 09 квітня 2001 року за реєстровим № 188/31104.

Визнати за ОСОБА_3 право власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 06 квітня 2001 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності та об»єкти нерухомого майна 09 квітня 2001 року за реєстровим № 188/31104.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 654 (три тисячі шістсот п»ятдесят чотири) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Коренюк А.М.