Справа № 206/1091/15-ц
Провадження № 2-во/206/10/15
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя: Маштак К.С.

при секретарі: Колісник В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 заяву ОСОБА_2 щодо виправлення описки допущеної при ухваленні рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконкому Самарської районної у місті ОСОБА_1 ради, треті особи: Головне архітектурне планувальне Управління Виконкому міської ради, Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю, Комунальне підприємство ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самовільне збудоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2015 року заявник звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про виправлення описки допущеної при ухваленні рішення. В обґрунтування заяви зазначив, що згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2008 року було визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на самовільно збудовану веранду а!-1 до житлового будинку літ. А-1 розміром 1,95 м. на 3,15 м. домоволодіння; 96 по вул. Підгірній в м. Дніпропетровську. Вони звернулись до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області щодо реєстрації права власності на підставі вказаного рішення суду. Проте, згідно рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 лютого 2014 року їм було відмовлено у реєстрації заявлених прав, так як відповідно до технічного паспорту від 25.10.2013 р. житловий будинок літ. А-1, веранда літ. а-1 розміром 1,6x3,0; у рішенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2008 року веранда: в описовій частині - літ. а-1; у резолютивній - літ.а!-1 розміром 1,95 м на 3,15 м; житловий будинок: в описовій частині - літ. А!-1. Тож розгляд заяви було призупинено до подання у встановленому порядку необхідних документів. Так, розгляд цивільної справи та винесення рішення від 28 листопада 2008 року відбувалось з урахуванням та на підставі технічного паспорту від 27 червня 2007 року. Проте, і в даному паспорті приміщення вказано як: житловий будинок А-1, а веранда вказана як літ. а-1 розміром 1,95 м. х 3,15 м.Тож, вважаємо, що при винесені рішення Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 28 листопада 2008 року було допущено описки в описовій та резолютивній частині рішення стосовно вказівки житлового будинку та веранди. Заявник просив виправити описку у рішенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2008 року вказавши: веранду в описовій частині літ. а-1; у резолютивній частині літ. а1 розміром 1,95 м. на 3,15 м.; житловий будинок в описові частині літ. А-1.

В судовому засіданні позивач заяву підтримав, просив виправити описку посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник відповідача вважав, що заява не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви поданої 09.06.2008 року в порядку ст. 31 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконкому Самарської районної у місті ОСОБА_1, треті особи: Головне архітектурне планувальне Управління Виконкому міської ОСОБА_1, Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю, Комунальне підприємство ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самовільне збудоване нерухоме майно, позивачі просили ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на самовільно збудовану веранду а!-1 до житлового будинку літ. А-1 розміром 1,95 м х 3,15 м. і житловий будинок Б-1 переобладнаний з літньої кухні в житловий будинок, в якому одна житлова кімната 2-2 розміром 17,4 кв.м., кухня 2-3 розміром 9,2 кв.м. і коридор 2-1, розміром 8,0 кв.м. домоволодіння 96 по вул. Підгірна в м. Дніпропетровську (т. 1, а.с. 86-87).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2008 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволені. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на самовільно збудовану веранду а!-1 до житлового будинку літ. А-1 розміром 1,95м. на 3.15 м. домоволодіння № 96 по вул. Підгірна в м. Дніпропетровську (т.-1 а.с. 3-5, т.-2 а.с. 3-5).

В рішенні державного реєстратора від 14 лютого 2015 року № 19350451 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зазначено, що відповідно до технічного паспорту від 25.10.2013 року житловий будинок - літ. А-1, веранда - літ. а'-1 розміром 1,6 х 3,0; у рішенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2008 веранда: в описовій частині - літ. а-1; у резолютивній - літ. а!-1 розміром 1,95м. на 3,15м.; житловий будинок: в описовій частині - літ. А!-1. Відповідно до рішення Самарського районного суду при проведенні інвентаризації 27.06.2007 було встановлено, що веранда а-1 побудована самовільно, а літня кухня переобладнана в житловий будинок Б-1 також самовільно, а згідно з технічним паспортом, рік побудови веранди літ. а'-І, житлового будинку літ. Б-1 - 2010. У зв'язку з цим, заявникам необхідно надати документ щодо усунення вищезазначених розбіжностей. Вирішено зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 2 а.с. 6).

Відповідно до технічного паспорту від 27.06.2007 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 96 по вулиці Підгірній у місті Дніпропетровську власниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме плану земельної ділянки: на земельній ділянці площею 1169 кв.м. розташований житловий будинок А-1, житловий будинок Б-1, сарай В, убиральня Г, душ Д, навіс Е, №1-:-4, I, К споруди. Відповідно до даних самовільними спорудами є Сарай В, веранда а-1, житловий будинок переобладнаний з літньої кухні Б-1 (т. 2 а.с. 7-11).

Згідно технічного паспорту від 25.10.2013 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 96 по вулиці Підгірній у місті Дніпропетровську власниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме даних про самовільне будівництво веранда позначена літ. а-1 веранда (т. 2 а.с. 12-18).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом відмовлено (т. 2 а.с. 22-25).

Зазначеним рішенням встановлено, що з технічного паспорту на житловий будинок по вул. Підгірна, 96 в м. Дніпропетровську виготовленого станом на 08.06.1990р. є самовільне будівництво - а саме: було проведено будівництво веранди а'-1, літня кухня Б, сараї В, Г, теплиця Д рік побудови 1985-1986 рр.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також, ЦПК України передбачає право позивача щодо зміни або уточнення своїх позовних вимог. Однак, зазначеним правом позивачі під час розгляду даної цивільної справи не скористались та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Отже, описки це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, підстав для виправлення арифметичних помилок немає (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі»).

Виходячи з правової позиції Верховного Суду України, суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в письмових доказах, однак стороною не було уточнено зміст позовних вимог, такі помилки судом не виправляються.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про виправлення описки допущеної при ухваленні рішення необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 208-210, 219, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про виправлення описки допущеної при ухваленні рішення відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.С. Маштак