Справа № 536/346/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені посилаючись, що відповідач згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, на підставі якого виданий виконавчий лист, зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь в розмірі 1/4 ч. з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які він не сплачує, та відповідно до довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції за період з 25 квітня 2003 року по 30 листопада 2014 року допустив заборгованість в сумі 28 015,03 грн. Також вважає, що крім заборгованості по аліментам має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 28 015,03 грн. - заборгованість по аліментам та 2 214,44 грн. - пеню за прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і просила його задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що аліменти він не сплачує з січня 2014 року, коли втратив роботу. До цього часу аліменти відраховувалися з його заробітної плати на підприємстві, не згоден з розміром заборгованості по аліментам та погодився з сумою пені за прострочення сплати аліментів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2003 року відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області від 02 грудня 2014 року відповідач має заборгованість по аліментам станом на 30 листопада 2014 року в сумі 28 015,03 грн.

З огляду на викладене суд вважає, що підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по аліментам відсутні, так як питання про стягнення аліментів на користь позивача уже вирішено, заборгованість по аліментам стягується відповідно до виконавчого листа, який видано на підставі рішення суду про стягнення аліментів. При цьому судом не може бути застосована ст. 194 СК України, так як відповідач платить аліменти за рішенням суду, а не з ініціативи платника відповідно до ст. 187 СК України.

Статтею 196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, згідно з якою, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Отже, позивач ОСОБА_1 має право на отримання від відповідача ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 2 214,44 грн., який перевірений судом та визнаний відповідачем.

Таким чином враховуючи вимоги ч.1 ст.61 ЦПК України, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає, що позов обґрунтований та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Оскільки позов задоволено частково, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 22 грн.14 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України ст.187,194,196, СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 214 (дві тисячі двісті чотирнадцять) грн. 44 коп. та судові витрати в сумі 22 (двадцять дві) грн. 14 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Суддя С. М. Клименко