Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/548/15Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

10.03.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого: Дуковського О. Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

з участю секретаря:Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_4 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та упущеної вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та упущеної вимоги.

Позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь завдану їй матеріальну та моральну шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.09.2014 року о 07 годині ранку вона вигнала в череду в селі Крупське Кіровоградського району Кіровоградської області свою корову «Зірку» породи українська червоно-ряба молочна, а о 10 годині 00 хвилин їй повідомили, що її корова впала в яму, яка розташована на території колишньої ферми колгоспу села Крупське і загинула. Пастухом стада в цей день був житель села Крупське - ОСОБА_4. 07.09.2014 комісією у складі секретаря Крупської сільської ради Хомутовської Т.І., депутата сільської ради Гузенка О.О. в присутності пастуха ОСОБА_4, позивача та жителів села Крупське: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було складено акт від 07.09.2014 року та встановлено вказаний факт, а саме те, що корова загинула від падіння в яму у зв'язку з отриманням травм.

Позивачка звернулася до відповідача з приводу відшкодування їй нанесених збитків в добровільному порядку, але відповідач не бажає їй добровільно відшкодувати ці збитки. У зв'язку з цим вимушена звернутися до суду.

Просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь: матеріальну шкоду в сумі 10000 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., упущену вигоду в сумі 1360 грн., судовий збір в сумі 487,20 грн., витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 1750 грн..

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 2000, 00 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також на неправильне встановлення обставини, які мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у даній справі, а відповідальність має нести особа, якій належить земельна ділянка на якій була вирита яма від попадання до якої загинула корова. Вважає, що оскільки матеріальна відповідальність з боку відповідача недоведена, тому відсутні підстави для відшкодування і моральної шкоди. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду є законним і обґрунтованим з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно паспорту великої рогатої худоби ОСОБА_5 є власником великої рогатої худоби: порода - українська червоно-ряба молочна; код породи - 14; кличка - Зірка; дата народження - 06.01.2009; стать - жіноча; ідентифікаційний номер - UA; робочий номер - 9729 (а.с.7).

З копії акту складеного комісією в складі: секретаря Крупської сільської ради Хомутовської Т.І., депутата сільської ради Гузенко О.О., жительки села Крупське ОСОБА_12, в присутності жителів села: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, вбачається, що 07 вересня 2014 року о 10 годині ранку в яму, яка знаходиться на території колишньої ферми, впала корова. Від отриманих травм корова померла. На цій земельній ділянці знаходяться ще дві такі ями. Зі слів свідків ці ями від витягнутих бетонних кілець. Комісія вважає, що потрібно притягнути до відповідальності людей, які причетні до загибелі корови (а.с. 11).

Згідно рапорту чергового Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області Забари В.В. вбачається, що 07.09.2014 об 11 год. 45 хв. до чергової частини Кіровоградського РВ надійшло повідомлення зі служби «102» про звернення ОСОБА_5 про те, що в с. Крупське Кіровоградського району та області її корова впала в яму та померла (а.с.10).

Заяву ОСОБА_5 було розглянуто ДІМ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області Клименюком А.О. та прийнято обґрунтований висновок (а.с. 9). Крім того, ОСОБА_5 рекомендовано звернутись до суду з цивільним позов для вирішення спірних питань (а.с.12).

Судом встановлено, що прилегла територія, на якій знаходиться яма, в яку потрапила кора ОСОБА_5, - це землі загального користування. Коли з'явилась зазначена яма сільській раді не відомо. Громадяни, які пасуть там постійно худобу, до сільської ради про наявність цієї ями не повідомляли (а.с.51).

Мешканці с. Крупське Кіровоградського району - власники корів, в тому числі і ОСОБА_4, навесні 2014 року домовились між собою про випас тварин по черзі. Вранці 07 вересня 2014 року вони вигнали корів на пасовище, де їх прийняв ОСОБА_4, щоб здійснювати випас корів відповідно до усної домовленості із жителями села. Приблизно о 10 годині 07 вересня 2014 року корова, яка належала ОСОБА_5 виявлена в ямі поблизу колишньої ферми колгоспу села Крупське.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 22, 23, 611, 901, 902, 614 ЦК України.

Розглядаючи справу, суд правильно встановив обставини вини за порушення зобов'язання відповідачем по випасу корів.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов зробив правильний висновок, що позивачкою не було доведено розмір завданого їй збитку та упущеної вигоди, а також не надано доказів щодо вартості корови, її ваги, про надої молока від корови та його якість, а тому суд у відшкодуванні матеріальної шкоди відмовив обґрунтовано, хоча в цій частині представник відповідача рішення не оскаржує.

Щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суд першої інстанції послався на те, що у ОСОБА_5 склався певний психологічний зв'язок із домашньою твариною, а тому недбале ставлення ОСОБА_4 до своїх обов'язків із випасу худоби, що призвело до загибелі корови, негативно вплинуло на емоційний стан позивачки та внесло зміни в організацію побуту.

Даний висновок суду щодо відшкодування моральної шкоди є правильним і обґрунтованим, оскільки позивачкою доведено, що їй було завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

В матеріалах справи містяться квитанції про сплату судового збору за подання позовної заяви , що складається з кількох самостійних вимог (а.с. 1,2), а також документально підтверджені витрати понесені позивачкою на правову допомогу (а.с.13,68), суд першої інстанції правильно розподілив судові витрати між сторонами, а тому доводи представника відповідача щодо неправильного розподілу судових витрат між сторонами також є необґрунтованими.

Відповідно до ст.ст. ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову було дотримано норми матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: