АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі- Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 р. у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 р. головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На обґрунтування вимог зазначав, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України знаходиться виконавче провадження №31774965 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.06.2011 р. у справі № 2-474/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 778 742,71 грн.; стягнення з ОСОБА_3 на користь на користь ПАТ «Фольксбанк» державного мита у розмірі 1 700,00 грн. та витрат, пов'язаних з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн.

Зазначене виконавче провадження відкрито 20.03.2012 р. та надано боржнику семиденний строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа.

Посилаючись на те, що боржник не здійснив жодних дій для погашення заборгованості, а його дії під час проведення виконавчого провадження свідчать про ухилення від виконання судового рішення, просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання ним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-474/11 від 26.04.2011 р. про сплату на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості у розмірі сумі 11 780 862,71 грн.

Справа №761/7365/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/16125/2015
Головуючий усуді першоїінстанції: Малинников О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2014 р. подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, громадянина України ОСОБА_1 до виконання ним виконавчого листа № 2-474/11 від 17.06.2011 р., виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості загальною сумою в розмірі 11 778 742,71 грн.

Виконання заходів щодо обмеження права виїзду за межі України покладено на Адміністрацію державної прикордонної служби України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права і процесуального права.

Зазначав, що суд дійшов помилкового висновку про задоволення подання головного державного виконавця, оскільки він не надав доказів ухилення боржником від виконання рішення суду та наміру боржника виїхати за межі України з метою невиконання рішення суду.

Вказував на те, що розгляд подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відбувся за відсутності в судовому засіданні державного виконавця на якого покладається обов'язок доведення ухилення боржника від виконання судового рішення, та за відсутності достатніх матеріалів виконавчого провадження, які б свідчили про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Вважав, що за відсутності таких матеріалів та у зв'язку з не витребування матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця, ототожнивши поняття невиконання рішення суду з ухиленням боржника від виконання рішення суду.

Посилався на те, що суд не вірно визначив процесуальний статус особи, що була присутня на судовому засіданні, оскільки в оскаржуваній ухвалі зазначено, що представник ПАТ «Фольксбанк» в судовому засіданні підтримав подання, однак з матеріалів справи убачається, що в судовому засіданні був присутній представник ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс», а не представник стягувача ПАТ «Фольксбанк».

Крім того зазначав, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 778 742,71 грн. скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.120.2015 р., та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Фольксбанк».

В судовому засідання представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 та представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення судових повісток.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Задовольняючи подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 рішення суду не виконує, державним виконавцем вжиті всі передбачені законом заходи для примусового виконання рішення суду, в тому числі накладено арешт на майно боржника.

Однак з таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду з України громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

З матеріалів справи убачається, що 20.03.2012 р. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-474/11 виданого 17.06.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 778,742,71 грн.; стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фольксбанк» державного мита у розмірі 1 700,00 грн. та витрат, пов'язаних з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн.

13.09.2012 р. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 1 177 874,27 грн.

13.09.2012 р. постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_7 накладено арешт на жилий будинок 44 по вул. Беркутова в с. Халеп'я Обухівського району, Київської області, земельну ділянку площею 0,2500 га., яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Халеп'я, вул. Беркутова, 44, що належить боржнику; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми боргу.

13.09.2012 р. постановою голови Державної виконавчої служби України ОСОБА_8 утворено при відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконавчу групу щодо виконання виконавчого листа № 2-474/11, виданого 17.06.2011 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області.

З акту від 18.09.2012 р. складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області, убачається, що ним здійснено вихід за адресою Київська обл., Обухівський район, с. Халеп'я, вул. Беркутова, 44, проте боржник за даною адресою відсутній, двері ніхто не відчинив. Боржнику залишено у поштовій скринці виклик на 01.10.2012 р.

З акту від 03.10.2012 р. складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області, убачається, що ним здійснено вихід за адресою Київська обл., Обухівський район, с. Халеп'я, вул. Беркутова, 44, проте на неодноразові дзвінки в домофон та стук у ворота ніхто не відреагував, двері не відчинив. В будинку були присутні мешканці, про що свідчить увімкнене освітлення. У вікні будинку помічено особу, яка на дзвінки в домофон та стук не відреагувала.

Зазначені обставини в сукупності з тривалим невиконанням рішенням суду та вжитими державним виконавцем заходами, направленими на примусове виконання рішення суду, на думку суду, свідчать про ухилення боржникаОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Чинне законодавство не розкриває поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням», оскільки воно є оціночним. З об'єктивної сторони під таким діянням необхідно розуміти будь-які дії (бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому проваджені, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Суду при вирішенні питання про застосування такого заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, необхідно перевірити не тільки зазначені обставини, а й докази надані державним виконавцем на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду, та чи були вжиті державним виконавцем всі передбачені законом заходи для примусового виконання рішення.

З наявних у матеріалах справи актів від 18.09.2012 р. та від 03.10.2012 р., складених державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області, убачається, що ним здійснено вихід за місцем проживання боржника за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Халеп'я, вул. Беркутова, 44, де йому двері ніхто не відкрив.

Разом з тим зазначені акти не містять вказівки на час проведення таких дій, окрім того вони датовані ще вереснем - жовтнем 2012 р., і з того часу відсутні відомості про вчинення виконавцем інших дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, окрім накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідно до постанови від 19.06.2013 р. Відсутні також докази про те, що боржник уникає викликів державного виконавця, що він не має іншого рухомого чи нерухомого майна, не працює чи приховує свої доходи (майновий стан).

В судове засідання як до суду першої так і апеляційної інстанцій державний виконавець не зЧявився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, і не подав заяви про поважність причини своєї неявки, чим фактично виявив незацікавленість у доведенні обставин, що мають істотне значення для розгляду подання.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 р. скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1 до виконання виконавчого листа № 2-474/11 від 17 червня 2011 р., виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості у розмірі 11 778 742,71 грн., відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: