АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М.. ОСОБА_1

секретар Герман Я.І.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по орендних платежах, розірвання договору оренди та витребування майна за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2015 року,

встановила:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Просив:

- розірвати укладений між сторонами договір найму нежитлового приміщення від 18 березня 2009 року;

- зобовязати ОСОБА_4 повернути йому нежитлове приміщення (будівлю кіоску), яке належить позивачу на праві приватної власності та розташоване по вулиці Головній, 28 в селі Романківці, Сокирянського району Чернівецької області;

- стягнути з ОСОБА_4 борг по орендних платежах в сумі 3 600 гривень.

Посилався на те, що 18 березня 2009 року між сторонами був укладений договір найму нежитлового приміщення (будівлі кіоску), площею 25,1 кв.м., строком на три роки, яке розташоване по вулиці Головній, 28 в селі Романківці, Сокирянського району Чернівецької області з орендною платою в сумі 100 гривень.

В порушенні умов укладеного договору відповідач за користування майном орендні платежі за 20 місяців не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2000 гривень.

Позивач направив відповідачу лист з вимогою про звільнення вищевказаного приміщення та небажання продовжувати договір, який ОСОБА_4 отриманий не був.

Відповідач приміщення кіоску не звільнив, чим порушив права позивача, як власника даного майна.

ОСОБА_4 використовує приміщення не за призначенням, не несе витрати з експлуатації майна.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено, що договір найму, укладений 18 березня 2009 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є розірваним.

Зобовязано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 нежитлове приміщення (будівлю кіоску), яке належить йому на праві приватної власності та розташоване по вулиці Головній, 28 в селі Романківці, Сокирянського району Чернівецької області.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по орендних платежах в сумі 2000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у в позові відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до пункту 6.6 договору найму його дія була продовжена до 28 січня 2013 року, а згодом до 3 січня 2015 року.

З 18 січня 2014 року орендоване приміщення відповідачем використовується всупереч його призначенню, передбаченому пунктом 1.3 договору найму, що дає право позивачу вимагати розірвання такого договору.

ОСОБА_2 відмовився від договору найму з 23 лютого 2014 року, повідомивши ОСОБА_4 в листопаді 2013 року та з даного часу договір вважається розірваним відповідно до вимог частини 2 статті 782 ЦК України.

За період з 23 вересня 2013 року по 18 червня 2015 року відповідач не сплатив орендну плату в сумі 2000 гривень.

ОСОБА_4 використовує дане приміщення для зберігання вітрин з товаром та не бажає повернути його позивачу.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно частин 1, 2 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Частиною 1 статті 764 ЦК України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно статті 783 ЦК України розірвання договору найму на вимогу наймодавця

Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 18 березня 2009 року між сторонами був укладений договір найму нежитлового приміщення (будівлі кіоску), площею 25,1 кв.м., що розташоване по вулиці Головній, 28 в селі Романківці, Сокирянського району Чернівецької області з орендною платою в сумі 100 гривень, строком до 23 лютого 2011 року, тобто на строк на 1 рік 11 місяців та 5 днів (а.с.12-14) .

У відповідності до пункту 6.6 договору найму його дія була продовжена до 28 січня 2013 року, до 3 січня 2015 року та до 8 грудня 2016 року.

7 листопада 2013 року на адресу ОСОБА_4 було направлено лист-повідомлення згідно якого позивач відмовився від продовження дії вищевказаного договору після його закінчення в лютому 2014 році та просив звільнити приміщення, що йому належить (а.с.15).

З конверта вбачається, що вищевказаний лист відповідачем отриманий не був (а.с.16).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, щодоговір найму нежитлового приміщення від 18 березня 2009 року вважається розірваним відповідно до вимог частини 2 статті 782 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не отримував від позивача повідомлення наймодавця про відмову від договору, що є обовязковою підставою для визнання такого договору розірваним.

Суд першої інстанції прийшовши до висновку , що спірний договір оренди є розірваним з 23 лютого 2014 року помилково стягнув орендні платежі за період з 24 лютого 2014 року по 18 червня 2015 року.

Суд першої інстанції також в порушення принципу диспозитивності задовольнив вимогу про зобовязання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 нежитлове приміщення (будівлю кіоску), яке належить йому на праві приватної власності та розташоване по вулиці Головній, 28 в селі Романківці, Сокирянського району Чернівецької області з підстав, які позивач не зазначав в своєму позові.

За період з 23 вересня 2013 року по 18 червня 2015 року відповідач не сплатив орендну плату в сумі 2000 гривень, що відповідно до правил частини 2 статті 651 ЦК України. є підставою для розірвання договору найму, оскільки є істотним порушенням умов договору. В результаті вказаних порушень ОСОБА_2 значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору.

З 18 січня 2014 року орендоване приміщення відповідачем використовується всупереч його призначенню, передбаченому пунктом 1.3 договору найму, що дає право позивачу вимагати розірвання такого договору відповідно до правил статті 783 ЦК України.

За таких обставин договір найму нежитлового приміщення від 18 березня 2009 року слід розірвати.

Враховуючи наведене вище , суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Розірвати договір найму нежитлового приміщення, яке знаходиться по вулиці Головній, 28 в селі Романківці, Сокирянського району Чернівецької області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Васильовичем18 березня 2009 року.

Зобовязати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 нежитлове приміщення (будівлю кіоску), яка розташована по вулиці Головній, 28 в селі Романківці Сокирянського району Чернівецької області

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендних платежах в сумі 2000 гривень.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) (в редакції чинній на момент подання до суду позовної заяви) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону (в редакції чинній на момент подання до суду позовної заяви) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

З квитанцій №0179 від 28 жовтня 2014 року та №21 від 5 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок (а.с.1,119).

Отже з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 487 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 21 вересня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Розірвати договір найму нежитлового приміщення, яке знаходиться по вулиці Головній, 28 в селі Романківці, Сокирянського району Чернівецької області, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Васильовичем18 березня 2009 року.

Зобовязати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 будівлю кіоску, яка розташована по вулиці Головній, 28 в селі Романківці Сокирянського району Чернівецької області

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендних платежах в сумі 2000 (двох тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: