Справа № 438/324/15-ц
Номер провадження 2/438/223/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

24 вересня 2015 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Петришак М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_2 про визнання полісу страхування недійсним та відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

02 липня 2015 року позивачем подано позовну заяву про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на її користь страхове відшкодування за шкоду, заподіяну її майну, на загальну суму 23 679, 5 гривень та моральну шкоду на суму 2 203, 68 гривень., всього стягнути 25 883, 18 гривень.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що являється власником легкового автомобіля марки «PEUGEOT BIPPER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

11 вересня 2014 року, близько 09 години 30 хвилин, на вулиці Трускавецькій в місті Бориславі, водій ОСОБА_2, керуючи вантажним автомобілем марки «МАЗ 54323» д.р.н. 19478 ТА, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на її автомобіль та пошкодив його. ОСОБА_2 повідомив, що являється водієм зазначеного вантажного автомобіля, власником якою є ОСОБА_3, з яким він знаходиться в трудових відносинах.

11 вересня 2014 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, і постановою Бориславського міського суду від 02 жовтня 2014 року ОСОБА_2І, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення - штраф у сумі 425 гривень.

На виконання умов полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачем, у встановлені законом строки, було належно повідомлено страховика - СТзДВ «Гарантія» (письмове повідомлення від 12 вересня 2014 року) про настання даної ДТІІ. При цьому, відомості про обставини та причини ДТП являються достовірними, будь-яких заперечень з цього приводу з боку страховика не було.

Уже 19 вересня 2014 року звернулась із заявою до субєкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про проведення експертного автотоварознавчого дослідження і в цей же день в усній формі (по телефону) повідомила страховика, що 22 вересня 2014 року, о 10-00 годин, відбудеться огляд належного мені транспортного засобу. Проте, уповноважений представник страховика як у призначений позивачем час, так і впродовж 10 днів з часу настання ДТП, для участі в огляді транспортного засобу не з»явився, а також не здійснив запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасної виплати страхового відшкодування, тобто не розпочав та в подальшому фактично не проводив належного розслідування страхового випадку, як це вимагає ст.34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

11 жовтня 2014 року на адресу страховика позивачем було відправлено заяву про виплату страхового відшкодування від 10 жовтня 2014 року, а в звязку з неодержанням від СТзДВ «Гарантія» будь-якої відповіді, супровідним листом від 25 грудня 2014 року було повторно направлено на адресу страховика копії повідомлення про настання страхового випадку, заяви про виплату страхового відшкодування та пакету документів. Відповіді від СТзДВ «Гарантія» також по даний час не одержано.

В той самий час, внаслідок зіткнення її автомобіль отримав значні механічні пошкодження.

Так, відповідно до звіту №1412/14 про оцінку автомобіля від 25 вересня 2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових легкового автомобіля марки «PEUGEOT BIPPER» складає 22 883, 18 гривень.

Витрати за проведення оцінки транспортного засобу склали загалом 796, 32 гривень, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт №1412/14 від 25 вересня 2014 року, а також квитанціями від 06.10.2014 року, і з врахуванням наведених вище обставин, у відповідності до п.34.3 ст.34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладаються на страховика.

При цьому, ОСОБА_2, надав поліс обов'язковою страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9508108 від 06 жовтня 2014 року, укладений між власником вантажного автомобіля марки «МАЗ 54323» д.р.н. 19478ТА ОСОБА_3ГІ. та Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія».

В той самий час, у полісі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9508108 від 27 січня 2014 року, укладеному між власником вантажного автомобіля марки «МАЗ 54323» д.р.н. 19478 ТА ОСОБА_3 та Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», у графі «Тип» відсутній запис про код транспортного засобу за певною класифікацією, що в свою чергу унеможливлює правильне визначення розміру страхового платежу та відповідно розміру страхового відшкодування.

Також, у графі №10 «Страховий платіж» не вказано годин та хвилин сплати платежу та номер платіжного документу, що засвідчує таку сплату. Хоча у відповідності до вимог ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Однак, з точки зору забезпеченості транспортного засобу, за умови наявності підтверджувального документа про фактичну сплату страхової послуги за цим договором, поліс є діючим і обов'язковим для виконання страховиком, що з порушенням умов уклав такий договір страхування.

Також, внаслідок ДТП 11 вересня 2014 року позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї (порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України) та у звязку із пошкодженням її майна.

Також, позивач перенесла фізичний біль та душевні страждання, яких я зазнала у зв»язку з ДТП.

Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень у мене виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, що також є загальновизнаною обставиною і згідно ст.61 ЦПК України не потребує додаткового доказування.

Також, моральна шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, полягає ще й порушенні нормальних життєвих звязків та у застосуванні додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. Протягом тривалого періоду часу у звязку з отриманими травмами, була позбавлена можливості реалізовувати свої щоденні звички та бажання, була обмежена у спілку ванні зі своїми колегами, друзями та знайомими.

В той самий час, внаслідок пошкодження автомобіля, заподіяних їй стресу, була позбавлена можливості працювати, оскільки займались реабілітацією.

Також, у мене через ДТП деякий час не було власного транспорту, що призводило до значних незручностей у моєму житті. Так, вимушена була пересуватись громадським транспортом, внаслідок чого втрачала багато часу та постійно наражалась на можливість захворіти ГРВІ чи іншими інфекційними хворобами, або ж вимушена просити своїх знайомих та друзів, щоб скористатись їх автомобілями. Коштів на придбання нового автомобіля для себе у неї не має.

А тому, враховуючи обставини справи, перенесений сильний фізичний біль, характер й обсяг страждань, яких я зазнала у зв»язку із ДТП 11 вересня 2014 року, вважаю, що розмір завданої їй моральної шкоди повинен складати 2 203, 68 гривень.

Вказаний розмір є розумним, виваженим та справедливим відшкодуванням за завдану моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не зявилася.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 01 грудня 2014 року у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні не зявився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи а саме: оголошення в газеті «Урядовий Курєр» №173 від 19 вересня 2015 року, заперечення до суду не подаввав.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку.

За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до ст. 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено та вбачається із постанови Бориславського міського суду про притягнення до адміністративної відповідальності від 02 жовтня 2014 року, 11 вересня 2014 року о 09 год.30 хв. в Львівській області, м.Борислав по вул.Трускавецькій, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, в результаті чого останній отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Встановлено, що водій ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення п.13.1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вини цією особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Встановлено, що ОСОБА_2 керував вказаним вище автомобілем «МАЗ 54323» д.р.н. 19478 ТА, який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 на підставі довіреності, що відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України вважається на відповідній правовій підставі.

Відповідно до звіту №1412/14 про оцінку автомобіля НОМЕР_4 вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля НОМЕР_4, що належить ОСОБА_1 складає 22 883 гривень 18 копійок.

Будь-яких доказів на спростування визначеної суми майнової шкоди відповідачем не представлено та не заявлялось клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір майнової шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_1 складає 22 883 гривень 18 копійок відповідно до вищевказаного звіту висновку №1412/14.

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Встановлено, що не заперечується сторонами, між страхувальником ОСОБА_3 та страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» ( надалі СТ ТзДВ «Гарантія», було укладено договір страхування (поліс № АС/9508108 від 27.01.2014 р., строк дії від 28.01.2014 до 27.01.2015 р.).Згідно даного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 гивень, заподіяну майну становить 50 000 гривень, франшиза 1000 гривень.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відповідальність за шкоду, заподіяну ОСОБА_1 має нести у визначених законом межах страховик.

Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, страхова компанія відшкодовує шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована в СТ ТзДВ «Гарантія», то ця страхова компанія має відшкодувати шкоду, нанесену при ДТП автомобілю, яким керувала ОСОБА_1 в сумі обов'язкового ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Відповідно до вищевказаного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 50 000 гривень. Розмір франшизи становить 1000 гривень.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається із Полісу обов'язкового страхування ОСОБА_3 повинен відшкодувати лише суму франшизи, оскільки сума заподіяної шкоди майну не перевищує обов'язковий ліміт страхування, а страхова компанія на зазначену суму (франшизи) зменшила розмір свого ліміту.

Відтак, майнова шкода у розмірі 21 883, 18 гривень (22 883,18 1000) підлягає до стягнення з СТ ТзДВ «Гарантія» на користь позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі на безпечне пересування автомобілем внаслідок дотримання іншими учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху.

Спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди підтверджується матеріалами справи, зокрема самою ДТП, внаслідок якої позивач перенесла стрес, душевні страждання та отримала душевні страждання внаслідок пошкодження автомобіля.

Пунктом 22.3 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю становить 100000 гривень.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, виходячи з вимог розумності і справедливості, приходить до висновку про визначення моральної шкоди ОСОБА_1 у розмірі 1000 гривень.

Заявою про зменшення позовних вимог, яку подала позивач ОСОБА_6, остання просили виключити з числа відповідачів ОСОБА_2 і такий протокольною ухвалою суду був виключений з числа відповідачів. А відтак, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів, суд не розглядає позовних вимог відносно ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України при вирішенні спору суд розподіляє судові витрати між сторонами.

Так, згідно з цією статтею стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Під судовими витратами розуміють витрати, які несуть учасники цивільного процесу у зв'язку із розглядом і вирішенням цивільної справи. Вони складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (частина перша статті 79 ЦПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу;витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відтак, витрати сторони за проведення експертного дослідження за її заявою без ухвалення процесуального документу суду не відноситься до судових витрат. А тому 796 гривень 32 копійки, які сплачені позивачем ОСОБА_1 за проведення експертного дослідження за її заявою не відносяться до витрат, повязаних з розглядом справи, відповідно в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.11,22,1187,1192,1194 ЦК України, ст.ст.12, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст.ст.3, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 209, 212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 21 883 гривень 18 копійок, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди «PEUGEOT BIPPER», д.н.з. НОМЕР_1 та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

Стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із 237 гривень 07 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області.

Головуючий: суддя А.Т. Слиш