Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1400/15 Головуючий у 1 інстанції: Нікандрова С.О.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 18" березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за рахунок реалізації застави та продажу від імені банку, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за рахунок реалізації застави та продажу від імені банку.

В обґрунтування позову зазначило, що 21 грудня 2006 року між Акціонерним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступник ПАТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 35 640,00 доларів США зі сплатою 11 % річних на строк з 21.12.2006 року по 20.12.2013 року.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ "УкрСиббанк" передав (відступив) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, та до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами.

Виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором застави транспортного засобу №0/З від 21 грудня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3, згідно з яким предметом застави є транспортний засіб: автомобіль марки TOYOTA, модель RAV 4, рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий універсал, номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який є власністю заставодавця.

ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлялась шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань.

Станом на 11.09.2014 року заборгованість за кредитом складає 503 560,57 грн., з яких тіло кредиту - 288 361,46 грн., відсотки за користування кредитом - 215 199,11 грн.

На підставі зазначеного просило в рахунок виконання зобов'язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором в розмірі 503 650,57 грн. звернути стягнення за рахунок реалізації застави та продажу від імені банку з ОСОБА_3 на транспортний засіб: автомобіль марки TOYOTA, модель RAV 4, рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий універсал, номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову відмолено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ "Дельта Банк".

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" посилається на необґрунтованість висновку суду про звернення до суду з пропуском позовної давності зазначає, що суд помилково визначив початок перебігу строку з 23.03.2010р, оскільки договором строк повернення кредиту передбачено 20 грудня 2013 року, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

ПАТ "Дельта Банк" отримав повістку 02.03.2015 р., передбачене законом правом на участь у судовому засіданні не використав.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ПАТ "Дельта Банкзвернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України передбачено що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За приписами ст.ст.58,59 ЦПК України належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Судом встановлено, що 21 грудня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав кошти у сумі 35600,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 20 грудня 2013 року( а.с. 5-12).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 був укладений договір застави транспортного засобу, за яким остання передала у заставу автомобіль автомобіль марки TOYOTA, модель RAV 4, рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий універсал, номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2( а.с.15-20).

Договір застави транспортного засобу нотаріально посвідчений.

Звертаючись з позовом про звернення стягнення на автомобіль, ПАТ "Дельта Банк" послався на договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, за умовами якого ПАТ "Дельта Банк" замінив ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора у зобов'язаннях і до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами.

Статтею 1 Закону України "Про заставу" та статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. При цьому законом передбачена можливість передачі права вимоги кредитора в рамках цивільно-правових договорів, а також використання майнових прав як забезпечення виконання зобов'язань.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для її здійснення, що є доказами прав нового кредитора у зобов'язанні.

В матеріалах справи відповідні документи, які б підтверджували факт вибуття АКІБ "УкрСиббанк" з матеріального правовідношення та перехід його прав та обов'язків заставодержателя до ПАТ "Дельта Банк", відсутні.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати додання оригіналу ( ч.2 ст.64 ЦПК).

Оригінали письмових доказів, як зазначено у статті 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому в силу імперативних приписів статті 10,11,60 ЦПК України обов'язок доведення факту переходу відповідного права вимоги покладається на зацікавлену сторону, у даному випадку на позивача - ПАТ "Дельта Банк".

Позивач не довів належними та допустимими доказами, що відступлення права вимоги за договором застави справді мало місце, та він набув статус прав нового заставодержателя відповідно до вимог ст.ст.512,513,514,517 ЦК України

Позивачем надані виготовлені на ксероксі договір про надання споживчого кредиту №0 від 21 грудня 2006 р та договір застави транспортного засобу, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ "УкрСиббанк", жодного договору в оригіналі чи належно засвідченої копії позивач не надав. А договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року не надано навіть у копії.

До матеріалів справи приєднані не засвідчена в установленому законом порядку виписка із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року на 2 сторінках та витяг з додатку №1 ( а.с.29-31) .

З наданої виписки неможливо встановити порядок передачі права вимоги, перелік документів, якими посвідчується факт передачі правочинів, а також і перелік самих правочинів, за якими відбулось відступлення права вимоги, а у витязі з додатку №1 зроблено лише посилання на договір застави.

Слід зазначити, що у виписці із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року міститься, зокрема, п.2.3, який передбачає, що права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця (далі - "Передача"), та з урахуванням інших зобов'язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Тобто, наведений пункт свідчить, що сторони при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами погоджували між собою порядок набуття права вимоги, який включає в себе певну послідовність дій сторін та обов'язковість підписання сторонами спільних документів встановленої форми і змісту, які юридично підтверджують факт виконання сторонами своїх зобов'язань за договором та містять інформацію про їх зміст і обсяг.

Однак акт приймання - передачі прав вимоги ПАТ "УкрСиббанк" ПАТ "Дельта Банк" суду не надано.

Таким чином, надані позивачем виписка з договору та витяг з додатку в розумінні ст. ст. 57, 58,59,64 ЦПК України є неналежними доказами, оскільки із них неможливо отримати повну інформацію, яка у відповідності до ст.ст.514,516,517 входить у предмет доказування за заявленим позовом.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, реалізації особами, які беруть участь у справі, їхніх прав.

Ухвалою апеляційного суду від 17 лютого 2015 року, яка була отримана банком 23 лютого 2015 року, було запропоновано надати належні докази (а.с.123,133).

Проте ПАТ "Дельта Банк" своїми правами та обов'язками, передбаченими ст. ст.10,11,60 ЦПК України щодо подання доказів та доказуванню обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі, не скористався,причини ненадання доказів суду не повідомив.

Позивач в обґрунтування правової підстави звернення стягнення на автомобіль в позовній заяві послався лише на укладений з АКІБ "УкрСиббанк договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами на користь ПАТ "Дельта Банк" від 08 грудня 2011 року.

Між тим, договір застави транспортного засобу від 21 грудня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець) був нотаріально засвідчений.

У разі наявності нотаріально завіреного договору забезпечення кредиту на виконання припису ч. 1 ст. 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги заставодержателя за відповідним договором забезпечення.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зміни у відомостях про зареєстроване обтяження підлягають реєстрації у встановленому цим Законом порядку, якщо вони стосуються, зокрема заміни обтяжувача внаслідок відступлення прав за правочином,

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Тоді як ПАТ "Дельта Банк" не надав доказів, і навіть в позовній заяві не посилався на те, що між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір про відступлення прав за договором застави у нотаріальній формі та відомості про таке відступлення пройшли державну реєстрацію.

Не надано доказів і виконання вимог ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Отже, Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк не доведено набуття повноважень заставодержателя, а відтак у нього відсутнє право вимоги до відповідачки за її зобов'язаннями за договором застави.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави є недоведеними.

Виходячи зі змісту ст.ст. 257,267 ЦК, їх положення про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Відповідно до абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленого до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, наслідки пропуску позовної даності застосовуються в разі доведеності позовних вимог.

Проте, наведені обставини свідчать, що у даній справі позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, тому відсутні підстави для застосування ст.ст.257,267 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, рішення суду у відповідності до п.4 ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині підстав відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року змінити в частині підстав відмови у позові,відмовити за недоведеність позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: