Справа № 594/244/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю:позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Борщівського районного суду від 17 лютого 2010 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 18 січня 2010 року. На даний час, коштів на утримання дитини не вистачає, сама вона не працевлаштована. Відповідач кошти на утримання сина не надає - аліменти сплачує нерегулярно та не повністю, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище.

В той же час відповідач є фізично здоровим і може працювати, постійно їздить на роботу за кордон, де отримує близько 1000 доларів США на місяць. А тому, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ним повноліття.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду позовній заяві, підтримала повністю. При цьому, пояснила, що на утримання дитини в місяць витрачає близько 2000-3000 грн., які передає їй мати, яка знаходиться на роботі за межами України. Син часто хворіє ангіною, майже 2 рази на місяць, його лікування потребує додаткових витрат. Про те, що відповідач їздить на заробітки за кордон знає від сторонніх осіб, так як з ним не спілкується.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату аліментів у мінімальному розмірі, визначеному законом, при цьому, суду пояснив, що на даний час створив іншу сім»ю, перебуває у шлюбі з другою жінкою, з якою мають спільну дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проживає без реєстрації в с.Устя в житловому будинку батьків дружини. У свої власності немає земельних ділянок, житлового будинку та транспортних засобів. Офіційно ніде не працює. Час від часу їздить на заробітки за межі України, проте такі є не систематичні, тому отримує дохід нерегулярний та мінливий. За останній рік працював всього один місяць. Від сплати аліментів не ухиляється, такі сплачує в міру наявності коштів- на даний час по 100 грн. на місяць.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що в ході розгляду справи сторонами не оспорювалося, було стверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 02 червня 2008 року Кривченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Згідно рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2010 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі 200 грн. щомісячно, починаючи з 18 січня 2010 року до досягнення ним повноліття.

Поряд з тим, встановлено, що сторони розірвали шлюб 23 лютого 2010 року, в даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, малолітній ОСОБА_6 проживає разом з матір»ю в житловому будинку, власником якого являється ОСОБА_7. На даний час позивач ОСОБА_1 не працює, проводить догляд за інвалідом І групи ОСОБА_8 Земельні ділянки їй не виділялись, транспортних засобів у власності не має, що, в ході розгляду справи, стверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 05 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актом обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_1 №120, складеного комісією Гермаківської сільської ради 10.02.2015 року.

Також встановлено, що відповідач аліменти за рішенням Борщівського районного суду від 17.02.2010 року сплачує не регулярно та не в повному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2010 року по 2015 рік, яка станом на 11.02.2015 року становить 6075 грн. Наведене вбачається з акту про нарахування заборгованості по аліментах від 11.02.2015 року, наданого відділом ДВС Борщівського РУЮ.

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Борщівської РДА №50061/92 від 26.01.2015 року, позивач ОСОБА_1 перебувала на обліку як одержувач тимчасової допомоги коли батьки ухиляються від сплати аліментів. Допомога призначена на період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року.

Також встановлено, що відповідач на даний час не працює, у своїй власності земельних ділянок, транспортних засобів не має. Проживає в с.Устя Борщівського району без реєстрації в житловому будинку батьків дружини ОСОБА_9, з якою зареєстрував шлюб 13.11.2010 року у Мельнице - Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області. В шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3. Наведене підтверджується довідками Устянської сільської ради №№120, 121 від 05.03.2015 року, довідкою Кривченської сільської ради №283 від 05.03.2015 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, то зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, однак враховуючи те, що відповідач на даний час має іншу дружину з якою мають спільну дитину, ніде не працює, дохід фактично не отримує, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - у межах визначених законодавцем щодо мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку.

Такий висновок суд обґрунтовує тим, що позивачем в ході розгляду справи не було належним чином стверджено ті обставини, на які вона посилалася, як на підставу своїх вимог. Зокрема, те, що відповідач працює та отримує щомісячний дохід у розмірі 1000 доларів США.

Згідно ст. 182 сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1286 грн., а отже 30 % від даної суми складає 385,8 грн.

При визначені розміру аліментів, які підлягають збільшенню, суд також виходить з того, що з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшився. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1286 грн. Відповідно до ст. 54 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складав - з 1 січня - 755 грн.. з 1 квітня - 767 грн., з 1 липня - 771 грн., з 1 жовтня 787 грн., з 1 грудня - 799 грн., для дітей віком від 6 до 18 років складав з 1 січня - 901 гривень, з 1 квітня - 917 гривень, з 1 липня - 921 гривню, з 1 жовтня - 941 гривню, з 1 грудня - 957 гривень.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», України « Про Державний бюджет України на 2010 рік», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2010 року, і стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого без реєстрації в с. Устя Борщівського району Тернопільської області, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 385 (триста вісімдесят п»ять) грн. 80 коп., кожен місяць, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 19 лютого 2015 року і до досягнення ним повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витребувати з відділу державної виконавчої служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 200 грн., виданий Борщівським районним судом на виконання рішення суду від 17 лютого 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у сумі 192 (сто дев»яносто дві) грн. 90 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні - в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Губіш О. А.