Справа № 359/7151/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/780/6479/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 02.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.,

Секретар Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-я особа приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини , визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_3

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 11 лютого 2012 року помер ОСОБА_5 батько позивача і відповідача .

ОСОБА_6 мати сторін , померла 05 серпня 2012 року , до спливу шестимісячного строку після смерті ОСОБА_5

Після смерті батька спадщина відкрилася на будинок , земельну ділянку розміром 1,000 га . За життя мати сторін , ОСОБА_6, мала у власності іншу земельну ділянку.

Батьки за життя заповіту не залишили.

Сторони у справі є єдиними спадкоємицями .

Як зазначає позивач у позові , за життя батьків у них із сестрою була домовленість , що земельна ділянка , що належить батькові перейде у спадщину ОСОБА_2, земельна ділянка,що належить матері перейде у спадщину ОСОБА_3

Після смерті матері, сторони звернулися до нотаріуса , який роз»яснив ,що спочатку необхідно оформити спадщину після смерті батька . Крім того, нотаріус роз»яснив сторонам , що відмовитися від частини спадщини неможливо , і як зазначає ОСОБА_2, вони із сестрою вирішили спадкувати майно порівну .

ОСОБА_2 12 квітня 2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою ; Київська область, Бориспільський район , с. Дударків , вул. Лугова , 56, і 01 листопада 2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки розміром 1,000 га .

У січні 2013 року нотаріус викликав сторони для оформлення спадщини після смерті матері , повідомивши , що ОСОБА_6 мала у власності земельну ділянку , і крім того відкрилася спадщина на пенсію, яку ОСОБА_5 не отримав.

ОСОБА_2, діючи під впливом помилки щодо складу спадкового майна після смерті матері , вирішила написати відмову від прийняття спадщини, з метою , щоб не ділити земельну ділянку. ОСОБА_3 також хотіла написати відмову від прийняття спадщини після смерті батька , але нотаріус роз»яснив що це неможливо , оскільки пройшов шестимісячний строк, встановлений для подання такої заяви .

Сторони домовились між собою, що ОСОБА_3 поверне їй частину земельної ділянки після оформлення спадщини .

У січні 2013 року ОСОБА_2 подала заяву до приватного нотаріуса ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, однак на думку позивача , попередивши її про наслідки вчинення цієї дії , нотаріус їй не повідомив, що до складу спадщини входить також частина будинку.

У 2015 році , бажаючи поділити будинок в натурі і припинити право спільної часткової власності , ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про поділ спадкового майна в натурі , і після цього виник конфлікт із сестрою, відповідачем по справі ОСОБА_3.

Як зазначає позивач ОСОБА_2, їй стало відомо ,що батько і мати мали у власності земельні ділянки різні за розміром , і вважає, що успадкування ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 5,000 га є несправедливим .

ОСОБА_2 зазначала , що подана нею заява про відмову від прийняття спадщини була здійснена під впливом помилки, а тому просить суд визнати її недійсною та визначити їй додатковий строк два місяці для прийняття спадщини .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

02 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду ,ухвалити новее рішення , яким позов задовольнити , посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В апеляційній скарзі зазначала, що висновки суду не відповідають обставинам справи , суд не сприяв позивачу у здійсненні права підтвердити свої пояснення безпосередньо в суді під присягою свідка , і критично оцінив посилання позивача щодо помилки складу спадщини .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5П помер 11 лютого 2012 року. (а.с.8).

ОСОБА_6 померла 05 серпня 2012 року (а.с.9).

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 батько і мати сторін у справі.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до копії спадкової справи, заведеної 09 серпня 2012 року , щодо майна померлого 11 лютого 2012 року ОСОБА_5П.( а.с. 53-141) , із заявами про прийняття спадщини після смерті батька звернулись ОСОБА_3М.( а.с. 54), ОСОБА_2 М.( а.с. 61,77, 130) . ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини не зверталась, оскільки померла до спливу шестимісячного строку після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

ОСОБА_2 отримала 12 квітня 2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою ; Київська область, Бориспільський район , с. Дударків , вул. Лугова , 56 ( а.с. 93-99), 24 травня 2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину нарахованої, але не отриманої ОСОБА_5 пенсії в сумі 955,96 грн за період із 01 січня 2012 року по 29 лютого 2012 року ( а.с. 100), 01 листопада 2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки розміром 1,000 га ( а.с. 124)).

ОСОБА_3 отримала 08 жовтня 2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину нарахованої, але не отриманої ОСОБА_5 пенсії в сумі 955,96 грн за період із 01 січня 2012 року по

29 лютого 2012 року ( а.с. 106 ), 08 жовтня 2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою ; Київська область, Бориспільський район , с. Дударків , вул. Лугова , 56 ( а.с. 111-118).

Крім того , в матеріалах спадкової справи є заява ОСОБА_3, від 10 липня 2015 року ( а.с. 127) , в якій вона зазначає, що спадкова маса після померлого батька визначена невірно , без урахування частки ОСОБА_6Х ., крім того у батька була ще одна земельна ділянка розміром 0,08 га , а оскільки ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, вона, ОСОБА_3, є єдиною спадкоємицею майна після смерті матері , і тому просила видати їй свідоцтво про право власності на 5/6 частин земельної ділянки розміром 0,08 га , перерозподілити спадкову масу після смерті батька з урахуванням наявності трьох спадкоємців.

Після смерті ОСОБА_6, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори 05 лютого 2013 року звернулася ОСОБА_3 ( а.с. 83) .

ОСОБА_2 29 січня 2013 року подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття належної їй частини спадщини після померлої матері ОСОБА_6Х.( а.с. 11, 30) . Заява посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області , і ОСОБА_2 розяснено відповідно до ст. 1273 ЦК України строк , протягом якого вона може відкликати заяву про відмову у прийнятті спадщини .

ОСОБА_3 подала заяву 08 жовтня 2013 року про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, однак свідоцтва не отримала , оскільки відповідно до ст. 42 Закону України « Про нотаріат» , приватний нотаріус ОСОБА_4 зупинив вчинення нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до вирішення справи судом ( а.с. 45).

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Зазначеною нормою закону передбачено , що спадкоємець не може в обмін на відмову від прийняття спадщини вимагати отримання для себе або інших осіб будь-яких матеріальних чи нематеріальних благ .

За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Така позиція узгоджується із ч. 5 ст. 1273 ЦК України , відповідно до якої відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Як видно із матеріалів справи , підставою для відмови від прийняття спадщини , як вказувала позивач у позові , було зокрема , отримання в подальшому матеріального блага від відповідача , а саме; частини земельної ділянки , щоб залишитися у рівних правах із нею.

За правилами ч.5 ст.1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. У статті 1274 ЦК України визначено право відмови спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншої особи .

У відповідності до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 90 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Посилання позивача ОСОБА_2 на те , що вона під час подання до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини помилялася стосовно обсягу спадкового майна суд вірно не взяв не уваги , оскільки як видно із матеріалів справи ,ОСОБА_2 зазначала у позовній заяві, що ще за життя батьків, у них була домовленість із сестрою ОСОБА_3 про поділ земельних ділянок між ними , а саме ; земельна ділянка ,що належала батькові перейде у власність ОСОБА_2, а земельна ділянка,що належала матері перейде у власність ОСОБА_3 ( а.с. 4) . Крім того, підписуючи відмову від прийняття спадщини , позивач очікувала на повернення частки земельної ділянки , після оформлення спадщини відповідачем ОСОБА_8, і ці обставини свідчать про обізнаність позивача щодо обсягу спадкового майна, а відтак це не є підставою для визнання правочину недійсним .

Як видно із тексту заяви про відмову від прийняття спадщини ,наслідки вчинення цієї нотаріальної дії ОСОБА_2 приватним нотаріусом ОСОБА_4 позивачу було розяснено, і позивач зазначила, що розуміє обставини які мають для неї істотне значення, попередньо ознайомлена нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений нею правочин.

За таких обставин, є вірним висновок суду першої інстанції , що ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами тих обставин , що вона подаючи заяву про відмову від прийняття спадщини, помилялася щодо обставин які мають істотне значення.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини , суд зробив і правильний висновок щодо відмови у задоволенні вимог про визначення додаткового строку ,достатнього для подання заяви про прийняття спадщини .

Доводи апеляційної скарги , що суд першої інстанції , розглядаючи справу, обмежився лише тим,що встановив відсутність помилки щодо прав та обов»язків сторін під час укладання правочину ( заяви про відмову від прийняття спадщини) , є безпідставними , спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає ,що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313 - 315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді