Провадження №2/0202/132/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірним нарахування відсотків та штрафних санкцій та визнання кредитного договору припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості на свою користь за кредитним договором № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року у розмірі 155451,98 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., та з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості була задоволена.

Ухвалою суду від 19 вересня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит 125750,08 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.07.2012 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_3, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.

При новому розгляді справи ПАТ КБ «ПриватБанк» були уточнені позовні вимоги та у зв'язку з тим, що набрало законної сили рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.01.2012 року про визнання недійсним змін у договорі, а саме зміну відсоткової ставки за кредитним договором, повернення до первісного стану - 14,04%. Банком було перераховано відсоткову ставку, таким чином сума позову змінилася і станом на 09.07.2014 року вона склала 193319,99 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту -46766,24 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 82770,89 грн.; заборгованість по комісії - 5788,65 грн.; заборгованість з пені - 47994,21 грн. Просили суд: стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 183319,99 грн. за кредитним договором № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року; стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 10000 грн. та судові витрати стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3.

При новому розгляді справи відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_3, про визнання кредитного договору припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що починаючи з листопада 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку по кредиту з 14,04% до 17,04% річних від залишку заборгованості; а з 01 лютого 2009 року до 26,76% річних від залишку заборгованості.

20 січня 2012 року рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська по цивільні справі № 2-671/11 було задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ«Приватбанк» та зобов'язано «Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок суми заборгованості за кредитним договором № DZV0AK00610005від 05 липня 2005 року за період з листопада 2008 року по 20 січня 2012 року за ставкою кредитування 1,17% на місяць та скасувати штрафні санкції, нараховані внаслідок несплати ОСОБА_2 відсотків за зміненими відсотковими ставками.

Вказане рішення відповідачем - КБ «Приватбанк» - не оскаржувалося та набрало законної сили 31 січня 2012 року , а 05 травня 2012 року було видано виконавчий лист.

Незважаючи на це, в первісному позові по цій справі, поданому 25 вересня 2012 року, позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» було навмисно приховано факт наявності рішення Заводської райсуду м.Дніпродзержинська, яке набрало законної сили, а суми заборгованості розраховані виходячи з підвищених відсоткових ставок.

Вказав, що фактично отриманими кредитними коштами була оплачена лише частина вартості придбаного ним автомобіля, оскільки ринкова вартість нового автомобіля Renaut Meganeе складала станом на 2005 рік приблизно 150 000,00 тисяч гривень, а відповідно до кредитного договору йому було видано кредит на придбання автомобіля в розмірі 86918,00 грн.

Розуміючи необхідність повернення кредитних коштів Банку, як Позичальнику, а також неможливість одночасного повернення кредиту грошовими коштами, він, 16 грудня 2009 року добровільно передав працівникам управління безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» по Акту приймання автомобіль Renaut Meganeе, 2004 р.в., держномер НОМЕР_1.

В Акті приймання автомобіля від 16.12.2009 року зазначено, що Позичальник «Автомобіль передав представникам «ПриватБанка» яким доручив передати його на реалізацію по ринковій ціні і направити виручені кошти на погашення заборгованості.»

В підтвердження реальності своїх намірів розрахуватися з ПАТ КБ «Приватбанк» по кредиту в повному обсязі він 17 грудня 2009 року видав на ім'я посадових осіб Банку нотаріально посвідчену довіреність № ВМК565811 на право зняття вказаного автомобіля з реєстраційного обліку в органах МРЕВ УДАІ УМВС та його продажу за умови внесення повної суми вартості автомобіля в касу Банку для погашення кредиту.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк» в матеріали справи, станом на 21 січня 2010 року його заборгованість по кредитному договору (з завищеними відсотковими ставками складала в загальній сумі 73 558, 53 грн., в тому числі:45080,13 грн. сума поточного боргу;14372, 92 грн. сума простроченого боргу; 12187,19 грн. загальна заборгованість по відсоткам (накопичувальна);1918, 29 грн. загальна заборгованість по пені (накопичувальна).

Згідно довідки суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Авто Маркет» від 19.09.2013 року середньо ринкова вартість переданого автомобіля станом на січень 2010 року складала 89812 грн.

Вартість переданого ним позивачу на реалізацію автомобіля на 16 263,47 грн. перевищувала суму заборгованості по кредиту. Тобто передачі автомобіля на реалізація було цілком достатньо для погашення повної суми заборгованості по Кредитному договору № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року станом на січень 2010 року.

Проте взяті на себе працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язання по реалізації належного йому автомобіля не були виконані належним чином. Протягом 2 років 8 місяців заходи щодо реалізації автомобіля RenautMeganeе, 2004 р.в., держномер НОМЕР_1 не здійснювались, автомобіль фактично використовувався посадовими особами ПАТ КБ «Приватбанк» і тільки 06 серпня 2012 року він був реалізований позивачем, при цьому суму реалізації позивач йому не повідомив і до дійсного часу, незважаючи на його неодноразові звернення.

Вважає, що посадові особи ПАТ КБ «Приватбанк» мали прямий умисел на тривалу нереалізацію автомобіля, оскільки за цей період вони мали можливість не тільки незаконно користуватися його автомобілем, але й надавали можливість ПАТ КБ «Приватбанк» з січня 2010 року по серпень 2012 року продовжувати нараховувати йому суми відсотків та штрафних санкцій на непогашену суму заборгованості. Як наслідок, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 01 серпня 2012 року заборгованість по кредитному договору (з завищеними відсотковими ставками) вже стала складати в загальній сумі 155 346,03 грн. (проти 73558,53 грн.станом на 01.2010р.)

Як наслідок, неправомірними діями посадових осіб ПАТ КБ «Приватбанк» по навмисному утриманню автомобіля від продажу йому була завдана значна матеріальна шкода, яка полягає в зменшенні ринкової вартості автомобіля за період їх бездіяльності на 11 354,00 грн., а також у збільшенні нарахованих сум відсотків та штрафних санкцій.

Просив суд: визнати неправомірним нарахування Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» відсотків та штрафних санкцій по Кредитному договору № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, в період з січня 2010 року по серпень 2012 року включно; визнати кредитний договір № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, припиненим з січня 2010 року у зв'язку з виконанням в повному обсязі ОСОБА_2 своїх зобов'язань по кредитному договору.

Представник позивача в судове засідання з'явився уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. В задоволені зустрічної позовної заяви просив суд відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання з'явився та просив суд відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволені позову та задовольнити зустрічну позовну заяву.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази про справі, вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню, та позовні вимоги за зустрічним позовом такими, що також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DZV0AK00610005, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит 125750,08 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 14,04 % річних з кінцевим терміном повернення 03.07.2012 року.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: перерахування коштів на строк 84 місяці по 03.07.2012 р. включно, в вигляді непоновалювальної лінії в розмірі 125750,08 грн. на наступні цілі: придбання автомобілю Renaut Meganeе, в сумі 86918,00 грн. і на оплату страхових платежів в розмірі 38832,08 грн. з оплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,17% в місяць на суму заборгованості по кредиту і щомісячної комісії в розмірі 0,18% від суми виданого кредиту плюс сума, розрахована відповідно до п.3.1 даного договору.

Згідно до п.4.1 при порушені позичальником будь якого із зобов'язань передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується оплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки № DZV0AK00610006 від 04.07.2005 року.

Відповідно до п. 1 Договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 04.07.2005 року № DZV0AK00610005, згідно якого Кредитор надав боржнику кредит в сумі 88722,00 грн., а Боржник повинен виконати зобов'язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної лінії в сумі 88722,00 у строк до 03.07.2012 року; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17% відсотків за місяць у період сплати з 4 по 11 число кожного місяця.

Відповідно до п.11 порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п.4 договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.01.2012 року по цивільні справі № 2-671/11 за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк»про визнання недійсним змін у договорі, розірвання кредитного договору, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: визнано недійсним зміни Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» кредитного договору № DZV0AK00610005 від 05 липня 2005 року укладеного з ОСОБА_2 в частині збільшення процентної ставки по кредиту до 26,76% річних від суми залишку заборгованості тазобов'язано «Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок суми заборгованості за кредитним договором № DZV0AK00610005від 05 липня 2005 року за період з листопада 2008 року по 20 січня 2012 року за ставкою кредитування 1,17% на місяць та скасувати штрафні санкції, нараховані внаслідок несплати ОСОБА_2 відсотків за зміненими відсотковими ставками.

Обґрунтовуючи підстави позову за уточненим позовом з урахуванням рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, ПАТ КБ « ПриватБанк» посилається на те, що ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 09.07.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 193319,00 грн., яка складається з 46766,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 82770,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5788,65 грн. заборгованість з комісії; 47994,21 грн. - заборгованість з пені.

Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного ( грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки і порядок передавання відступного встановлюється сторонами.

Згідно до ч.1 ст.614 особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем за зустрічним позовом заявлені вимоги про визнати неправомірним нарахування Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» відсотків та штрафних санкцій по Кредитному договору № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, в період з січня 2010 року по серпень 2012 року включно.

Як вбачається із уточненої позовної заяви позивачем за основним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.01.2012 року перераховано відсоткову ставку та повернено її до первісного стану -14,04%.

Виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення зустрічної позовної заяви в цій частині позову та вимушений в позові в цій частині відмовити.

Позивачем за зустрічним позовом заявлено позовну вимогу про визнання кредитного договору № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, припиненим з січня 2010 року у зв'язку з виконанням в повному обсязі ОСОБА_2 своїх зобов'язань по кредитному договору.

Згідно до Акту приймання від 16 грудня 2009 року ОСОБА_2 добровільно передав працівникам управління безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль Renaut Meganeе, 2004 р.в., держномер НОМЕР_1.

Згідно до нотаріально посвідченої довіреності № ВМК5658111 від 17 грудня 2009 року ОСОБА_2 уповноважив ряд осіб бути його представником в органах ДАІ та всіх інших установах з питань пов'язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатацію та продаж (за ціну та на умовах на їх розсуд) належний йому на праві власності автомобіль Renaut Meganeе, 2004 р.в., держномер НОМЕР_1. За повідомленням ЦБДРтаАС МВС України від 27.03.2013 року «Про надання інформації» транспортний засіб, зареєстрований за ОСОБА_2, вже 20.01.2010 року було знято з обліку для реалізації по дорученню ВМК565811 від 17.12.2009 року.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 21 січня 2010 року заборгованість ОСОБА_2за кредитним договором (з завищеними відсотковими ставками складала в загальній сумі 73 558, 53 грн., в тому числі:45080,13 грн. сума поточного боргу;14372, 92 грн. сума простроченого боргу; 12187,19 грн. загальна заборгованість по відсоткам (накопичувальна);1918, 29 грн. загальна заборгованість по пені (накопичувальна).

ОСОБА_2 надано суду довідку суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Авто Маркет» від 19.09.2013 року згідно до якої середньо ринкова вартість переданого ОСОБА_2 автомобіля станом на січень 2010 року складала 89812 грн.

Представник відповідача наполягав на тому, що вартість переданого позивачу на реалізацію автомобіля на 16 263,47 грн. перевищувала суму заборгованості по кредиту. Тобто передачі автомобіля на реалізація було цілком достатньо для погашення повної суми заборгованості по Кредитному договору № DZV0AK00610005 від 04.07.2005 року станом на січень 2010 року.

В судовому засіданні встановлено, що переданий автомобіль був реалізований ПАТ КБ «ПриватБанк» лише 06 серпня 2012 року, тобто через 2 роки і 8 місяців після добровільної передачі автомобіля, та сума, яка надійшла на погашення заборгованості за кредитним договором згідно з наданою банком роздруківкою становить 83160,00 грн.

Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, щодо тривалої не реалізації автомобіля та створення штучних умов для продовження нараховування суми відсотків та штрафних санкцій на непогашену суму заборгованості за кредитним договором, однак суд не вбачає законних підстав для задоволення зустрічної позовної заяви в частині визнання кредитного договору припиненим з січня 2010 року , оскільки ні кредитним договором, ні актом прийому передачі автомобіля сторонами не було обумовлено як суму за яку повинен був бути реалізований автомобіль, так і термін його реалізації.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Щодо заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за основним позовом про стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором та договорами поруки, то суду не надано доказів щодо надання кредиту саме в розмірі 125750,08 грн., так відповідно до наданих позивачем доказів кредит був виданий в розмірі 86918,00 грн.

З урахування вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач в порушення вимог ст. 131 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, не надано доказів перерахування грошових коштів за договорами страхування, так і не надано самих договорів страхування, тому позовні вимоги за основним позовом є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу за основним позовом відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 509, 525, 526,527, 530,554,598,600,614, 625, 590,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_3, про визнання неправомірним нарахування відсотків та штрафних санкцій та визнання кредитного договору припиненим- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар