Єдиний унікальний номер 725/7069/14-ц
Номер провадження 2/725/1611/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.

Посилався на те, що є власником ? частини будинку по АДРЕСА_1. Власниками іншої частини будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.03.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 10.04.2013 року залишено без змін, відповідачів зобов'язано не чинити йому перешкоди у користуванні власністю, шляхом надання безперешкодного доступу до житлового будинку, допоміжних приміщень, господарських будівель і споруд та прибудинкової території будинковолодіння по АДРЕСА_1 та зобов'язано передати йому ключі від вказаних приміщень.

Однак відповідачі не виконують рішення суду, у зв'язку із чим, Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування за ст.382 КК України, тобто по факту невиконання ними рішення суду.

Створюючи перешкоди у користуванні його власністю, починаючи з грудня 2009 року, коли померла його сестра, відповідачі позбавляють його можливості користуватися своїм майном, розпоряджатися ним, а також отримувати від нього доходи. Зокрема, він позбавлений можливості передати вказане майно в оренду.

Вважає, що протиправними діями відповідачів йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 50 000 грн. як упущеної вигоди. Так, аналогічне приміщення по АДРЕСА_1 здавалося в оренду за 1500 грн. в місяць, а гараж з навісом по АДРЕСА_2 за 400 грн. в місяць.

Крім того, незаконно утримуючи його майно, відповідачі спричинили йому й моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 50 000 грн. Починаючи з грудня 2009 року, він змушений захищати свої права, звертаючись до правоохоронних та судових органів. У результаті цього, постійно перебуває у стані емоційного пригнічення та дискомфорту, відчуває різке погіршення стану здоров'я та працездатності. Постійне нервове навантаження та стрес призвели до цукрового діабету.

04 лютого 2015 року позивач збільшив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн. При цьому збільшення розміру моральної шкоди мотивував тим, що стан його здоров'я й надалі погіршується, а відповідачі категорично відмовляються виконувати рішення суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов та заяву про збільшення позовних вимог підтримав та підтвердив викладені обставини. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також їх представник ОСОБА_4 позов не визнали. Вважають, що позивачем не доведено наявності упущеної вигоди, так як не надано суду доказів на підтвердження того, що ним укладалися договори про надання в оренду житлових чи нежитлових приміщень в будинковолодінні по АДРЕСА_1. Крім того, на їх думку, хвороби, на які посилається позивач ОСОБА_1 як на результат постійних переживань та стресів, є наслідком поважного віку та не може розцінюватися як наслідок спричинення моральної шкоди. Просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником будинковолодіння по АДРЕСА_1. Іншими співвласниками вказаного майна є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.03.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено та зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, шляхом надання йому безперешкодного доступу до житлового будинку, допоміжних приміщень, господарських будівель і споруд та прибудинкової території по провулку Буковинському, 12 в м.Чернівці, а також зобов'язано відповідачів надати позивачу ключі від вказаних приміщень (а.с.66-68, 7-8).

29 квітня 2013 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.9).

24 січня 2014 року державним виконавцем складено акт, з якого вбачається, що у присутності понятих, боржників та стягувача, ОСОБА_3 усунула перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, шляхом надання йому безперешкодного доступу до житлового будинку та нежитлових споруд, а також шляхом надання ключів від вказаних приміщень (а.с.18).

Оскільки рішення суду було фактично виконано, 27.01.2014 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.40-41). Варто зауважити, що вказана постанова державного виконавця сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, виходячи зі змісту наведених положень закону, упущеною вигодою вважаються не отримані доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Позивач повинен довести, що з вини відповідача він не отримав прибуток, на який мав право розраховувати. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором для їх одержання.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків (упущеної вигоди), позивач ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідачі, створюючи йому перешкоди у користуванні його власністю, позбавляють його можливості отримувати доходи від користування майном (частиною будинку та нежитловими приміщеннями), зокрема, передати його в оренду. При цьому позивачем визначено розмір матеріальної шкоди як упущеної вигоди в сумі 50 000 грн., виходячи із середньої вартості орендної плати за аналогічні приміщення у цьому ж районі міста Чернівці.

За змістом ст.ст.58,60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак в порушення наведених норм закону, позивачем не надано суду доказів на підтвердження причинного зв'язку між неправомірними діями відповідачів та заподіянням збитків, а також доказів на підтвердження вжиття ним заходів для отримання доходів від майна (наприклад, підтвердження ділових переговорів, укладення договору про намір (попереднього договору) тощо).

Натомість, додані до матеріалів позовної заяви позивачем копії договорів про оренду житла та оренду автомобільного гаража (а.с.23-25), на думку суду, не можуть бути належними доказами на підтвердження доходу, який міг би отримати позивач, якби його право не було порушено, тобто як упущена вигода. При цьому суд виходить з того, що вказані договори укладені зовсім іншими особами, а їх предметом є майно, яке не належить ОСОБА_1

Таким чином, упущена вигода обґрунтовується лише припущенням позивача ОСОБА_1 про можливість отримання ним доходів.

Крім того, враховуючи те, що позивачем не доведено суду спричинення відповідачами йому матеріальної шкоди як упущеної вигоди, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення й моральної шкоди, а також стягнення судових витрат, понесених позивачем за подання позовної заяви до суду.

Виходячи з положень ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має конституційне право на судовий засіб захисту, зокрема, право на пред'явлення позову в процесуальному розумінні. Відсутність же права на позов у матеріально-правовому розумінні є підставою для ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, суд дійшов переконливого висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст.15,16,22,623 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич