АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/8951/14-ц 22-ц/774/2536/К/15
Справа № 182/8951/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2536/К/15 суддя Багрова А.Г.
Категорія - 39 (ІV) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря: Маслової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Л.П., про розірвання спадкового договору.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

відповідач ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору, посилаючись на те, що 01.10.2014 року вона уклала із відповідачкою спадковий договір, умовами якого передбачений обов'язок останньої утримувати її, а вона, як відчужував, передає після смерті у власність ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Оскільки з моменту укладення договору відповідач не виконує належним чином умови цього договору, а саме: не надає побутових послуг, не забезпечує належними лікувальними засобами, продуктами харчування та не здійснює оплату комунальних платежів, просила суд розірвати спадковий договір.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 доповнила позовні вимоги та просила суд: розірвати спадковий договір, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01.10.2014 року та посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П., зареєстрований в реєстрі за №2-852; скасувати реєстраційний запис в спадковому реєстрі, параметрами якого є: тип реєстрації - реєстрація спадкового договору; спадковий договір, номер у Спадковому реєстрі - 56597549, бланки НАВ 893677, НАВ 893678, номер в реєстрі нотаріальних дій - 2-852, місце посвідчення - Дніпропетровська область, Нікопольський район, Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, дата посвідчення - 01.10.2014; місце зберігання - Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, 53224, Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 42-а; скасувати державну реєстрацію обтяження: номер запису про обтяження 7185683, дата та час державної реєстрації - 01.10.2014 14:00:27; державний реєстратор - Ткачова Людмила Павлівна, Перша Нікопольська державна нотаріальна контора; підстава виникнення обтяження - спадковий договір, серія та номер 2-852, виданий 01.10.2014р., видавник - Перша Нікопольська державна нотаріальна контора; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16178679 від 01.10.2014 14:12:03; вид обтяження - ОСОБА_3; особа майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_2; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 16; об'єкт нерухомого майна - квартира, об'єкт житлової нерухомості; адреса - АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неврахування судом всіх обставин справи та пояснень її представника про те, що спадковий договір не передбачав права ОСОБА_3 передоручити обов'язок по догляду за ОСОБА_2 сторонній особі. Найнята відповідачем ОСОБА_6 не забезпечувала належного догляду (наприклад, годувала на протязі трьох тижнів позивача борщем) та не реагувала на зауваження щодо якості приготованої їжі. Відповідач не несла витрат на утримання позивача, адже все купувалося за кошти позивача, а ОСОБА_3 зайнялась придбанням продуктів та надсиланням їх на адресу позивача лише після того, як ОСОБА_2 запропонувала розірвати спадковий договір.

Висновок суду щодо належного виконання відповідачем умов спадкового договору та відсутність у зв'язку з цим заборгованості у ОСОБА_2 по комунальним платежам є помилковим, адже комунальні послуги сплачувала позивач, що підтверджено відповідними квитанціями.

Посилання суду на наявність актів, що підтверджують виконання відповідачем умов договору, є недоречним, адже ці акти не містять підписів обох сторін та не можуть вважатись допустимим доказом.

Судом не було враховано пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтверджують факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань. При цьому, сама відповідач підтвердила, що їй було відомо про те, що між позивачем та ОСОБА_6 не склалися стосунки.

Крім того, суд не врахував, що позивач більше не довіряє ОСОБА_3

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, відповідача ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пред'являючи позовні вимоги про розірвання спадкового договору до ОСОБА_3, позивачка ОСОБА_2 у позовній заяві посилалась на те, що остання не виконує належним чином умови спадкового договору, однак заперечує проти його добровільного розірвання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3, яка відповідно до спадкового договору є набувачем майна, належним чином виконувала обов'язки, покладені на неї цим договором, тоді як ОСОБА_2 чинить перешкоди останній у виконанні взятих на себе зобов'язань.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з наданням цим доказам оцінки у взаємному їх зв'язку у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Ухвалене у даній справі рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно до положень, викладених у ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_2 (відчужувачем) та відповідачкою ОСОБА_3 (набувачем) 01 жовтня 2014 року укладено спадковий договір, відповідно до якого ОСОБА_2 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Цей договір за формою відповідає вимогам ст.1304 ЦК України, де йдеться про те, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (т.1 а.с.6-7).

Відповідно до п.2.1. спадкового договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов'язки:

1.надати побутові послуги (лагодження одягу, вологе прибирання квартири, прання та прасування білизни, виконання різних видів ремонтних робіт, тощо);

2.нести витрати на придбання для відчужувача лікарських засобів, забезпечити надання медичної допомоги удома або у лікарні;

3.щотижнево забезпечувати відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості;

4.сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, а також вартість послуг з користування електроенергією та міським телефонним зв'язком;

5.здійснювати комплекс заходів та обрядових дій з поховання відчужувача.

Позивач ОСОБА_2 наполягає на тому, що відповідачкою ОСОБА_3 не виконуються умови спадкового договору.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 651 ЦК України зазначається, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч.1 ст. 1308 ЦК України та п. 11 спірного договору спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувана у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, згідно ст.ст. 1302, 1305 ЦК України обов'язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, колегія суддів приходить до висновку про те, що як законодавством, так і умовами спадкового договору, обов'язок належного надання допомоги та утримання відчужувача (ОСОБА_2) покладено на набувача (ОСОБА_3), а тому остання повинна довести факт вчинення відповідних дій. Відповідачка ж не надала суду належних та допустимих доказів у підтвердження виконання у повному обсязі обов'язків, передбачених п. 2.1. договору.

Так, на підтвердження свого належного виконання умов договору відповідачка надала суду ксерокопії чеків на придбання продуктів в супермаркетах, квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг від імені ОСОБА_2, чеків на придбання ліків, проте саме по собі придбання відповідачкою продуктів і ліків не свідчать про придбання їх для позивачки і споживання їх позивачкою, квитанції про сплату житлово-комунальних послуг також не є належними доказами виконання відповідачкою своїх зобов'язань за договором.

Зокрема, надані квитанції, у тому числі й щодо оплати житлово-комунальних послуг, здебільшого стосуються періоду, коли ОСОБА_2 заявила ОСОБА_3 про намір розірвати спадковий договір у зв'язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань (т. 1 а.с. 78-108), а тому не можуть підтверджувати належність виконання умов цього договору до пред'явлення таких вимог.

Надані відповідачем акти про належне виконання нею умов спадкового договору, колегія суддів теж не може прийняти, як належний та допустимий доказ, адже більшість із цих актів складено самою відповідачкою (т. 1 а.с. 26-34). Інші ж акти, хоч і містять підписи свідків, не оформлені належним чином та складені вже після того, як ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_3 про своє бажання розірвати спадковий договір та про те, що вона не бажає у подальшому отримувати від останньої будь-якої допомоги (т. 1 а.с. 50-66).

Отже, надані відповідачкою докази не дають достатніх підстав для висновку про належне виконання нею зобов'язань, передбачених спадковим договором.

Із пояснень допитаних у суді першої інстанції свідків видно, що позивачка не скаржилась їм на невиконання відповідачкою своїх зобов'язань за спадковим договором, разом з цим, вони не повідомили суду жодних відомостей, які достовірно підтверджують факт виконання ОСОБА_3 всіх умов спадкового договору.

При цьому, свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з кінця жовтня 2014 року саме вона доглядала за ОСОБА_2, а ОСОБА_3 не бачила. Тільки пізніше ОСОБА_3 стала приходити до ОСОБА_2, надсилати посилки та грошові перекази, від отримання яких позивач відмовлялась.

При цьому, суд, у порушення вимог ч.4 ст.60, ст.ст.212,213,214 ЦПК України, не надавши належної оцінки доказам у справі і фактичним обставинам справи, оцінюючи, зокрема, показання свідка ОСОБА_9, вдався до припущень про те, що саме з появою цієї жінки ОСОБА_2 перестала допускати до своєї квартири відповідачку, яка намагалась виконувати свої обов'язки за договором, дійшов помилкового висновку про те, що підстав для розірвання спадкового договору немає.

За таких обставин, виходячи з наведеного та вимог ст. 1308 ЦК України, п. 28 роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору є законними та обґрунтованими, адже доказів належного виконання умов спадкового договору ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування заборони на відчуження квартири із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та виключення відомостей про реєстрацію спадкового договору із Спадкового реєстру, з огляду на наступне.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.ст. 11, 15 ЦПК України ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на цивільний захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Крім того, ст. 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням спадкового договору, 01.10.2014 року накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_10, до припинення чи розірвання договору.

Тобто, судове рішення про розірвання спадкового договору є підставою для скасування заборони на відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та виключення відомостей про реєстрацію спадкового договору із Спадкового реєстру, а тому заявлення позивачем вимог про скасування заборони на відчуження квартири із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та виключення відомостей про реєстрацію спадкового договору із Спадкового реєстру є неналежним способом захисту порушеного цивільного права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині розірвання спадкового договору від 01 жовтня 2014 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 88 ЦПК України, колегія суддів змінює розподіл судових витрат та стягує з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 978,93 гривень (т. 1 а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Л.П., про розірвання спадкового договору - задовольнити частково.

Розірвати спадковий договір, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01 жовтня 2014 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П., зареєстрований в реєстрі за № 2-852, що є підставою для скасування заборони на відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та виключення відомостей про реєстрацію спадкового договору із Спадкового реєстру.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 978 (дев'ятсот сімдесят вісім) гривень 93 копійки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.П.Зубакова

Судді: Я.М.Бондар

Н.О.Соколан