Справа № 161/8723/15-ц
Провадження № 2/161/2904/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Данієляні А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до КП «Луцьке підприємство електротранспорту» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 6 серпня 2014 року директором КП «Луцьке підприємство електротранспорту» було винесено наказ №118 про стягнення з працівників підприємства матеріальної шкоди, заподіяної перевитратою ПММ у 2014 році. Відповідно до вказаного наказу з позивачів було вирішено утримати кошти, завдані перевитратою ПММ за період з січня по липень 2014 року. Вказаний наказ в частині утримання вартості витраченого понад норму дизельного пального з працівників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 лютого 2015 року було визнано незаконним та скасовано. Всього із позивачів згідно наказу N9118 від 6 серпня 2014 року було утримано наступні кошти: із ОСОБА_1 - 1504,64 гривень; із ОСОБА_2 - 2510,42 гривень; із ОСОБА_3 - 1828,12 гривень; із ОСОБА_10 - 2490,14 гривень; із ОСОБА_5 - 2130 гривень; із ОСОБА_6 - 2658,94 гривень; із ОСОБА_11 - 2784,94 гривень. Для отримання вказаних коштів позивачі звернулися із заявами до відповідача, проте заборгованість добровільно їм виплачена не була. Саме тому вказані кошти підлягають до стягнення як заборгованість по заробітній платі, оскільки утримані згідно наказу №118 від 6 серпня 2014 року із заробітної плати позивачів незаконно. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Зростання індексу споживчих цін з серпня 2014 року по червень 2015 року склало 145,6%, у зв'язку з чим коефіцієнт приросту споживчих становить 0,313187 (1-(100/145,6)). За таких умов, до стягнення із відповідача підлягає сума заборгованості по заробітній платі із урахуванням індексації, яка становить: на користь ОСОБА_1 - 1975,88 гривень (1504,64*0,313187+ 1504,64); на користь ОСОБА_2 -3296,66 гривень (2510,42*0,313187+2510,42); на користь ОСОБА_3 - 2400,67 гривень (1828,12*0,313187+1828,12); на користь ОСОБА_10 - 3270,03 гривень; (2490,14*0,313187+2490,14); на користь ОСОБА_5 - 2797,10 гривень (2130*0,313187+2130); на користь ОСОБА_6 - 3491,69 гривень (2658,94*0,313187+2658,94); на користь ОСОБА_11 - 3657,16 гривень (2784,94*0,313187+2784,94). За таких умов, середня заробітна плата позивачів становить:

ОСОБА_1 - 4150,99 гривень (2868,62+5433,35)/2;

ОСОБА_2 -3296,66 гривень (3048,09+1075,23)/2;

ОСОБА_3 - 796,54 гривень (1346,59+246,48)/2;

ОСОБА_10-2071,66 гривень; (1533,05+2610,27)/2;

ОСОБА_5 - 2556,46 гривень (1637,55+3475,36)/2;

ОСОБА_6 -2048,68 гривень (2455,66+1641,69)/2;

ОСОБА_11 - 2975,67 гривень (2043,57+3907,76)/2.

Період, за який підлягає до стягнення з відповідача середня заробітна плата складає 9 місяців для всіх позивачів та 10 місяців для ОСОБА_3 та ОСОБА_11, остання виплата для яких проведена у липні 2014 року. Загальна сума середньої заробітної плати за період становить: на користь ОСОБА_1 - 37358,87 грн. (4150,99*9); на користь ОСОБА_2 - 18554,94 грн. (3296,66*9); на користь ОСОБА_3-7965,35 грн. (796,54*10); на користь ОСОБА_10 - 18644,94 грн.; (2071,66*9); на користь ОСОБА_5 - 23008,1 грн. (2556,46*9); на користь ОСОБА_6 - 18438,08 грн. (2048,68*9); на користь ОСОБА_11 - 29756,65 грн. (2975,67*10). Вказані вище обставини підвереджують: рішення Луцького міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року, відповідно до якого визнано незаконним та скасовано наказ №118 від 06.08.2014 р. у частині позивачів; довідки КП «Луцьке підприємство електротранспорту» від 20.05.2015 р. про розмір утримання із заробітної плати позивачів, проведені згідно наказу №118 від 06.08.2014 року; розрахункові листки із заробітної плати позивачів, надані КП «Луцьке підприємство електротранспорту»; заяви позивачів про виплату заборгованості по заробітній платі заробітної плати та інших нарахуваннях; опис складення у цінний лист, який підтверджує надсилання відповідних заяв відповідачу; договори про надання правової допомоги. Просять суд стягнути з КП «Луцьке підприємство електротранспорту» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 1975,88 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 37358,87 грн. Стягнути на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 3296,66 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 18554,94 грн. Стягнути на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в розмірі 2400,67 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 7965,35 грн. Стягнути на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі в розмірі 3270,03 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 18644,94 грн. Стягнути на користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі в розмірі 2797,10 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 23008,1 грн. Стягнути на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в розмірі 3491,69 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 18438,08 грн. Стягнути на користь ОСОБА_7 заборгованість по заробітній платі в розмірі 3657,16 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 29756,65 грн.

Позивачі та їх представник, кожен зокрема, в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав у ньому викладених, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях.

17 вересня 2015 року представник позивачів ОСОБА_12 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. Просить суд сягнути з КП «Луцьке підприємство електротранспорту» на користь ОСОБА_1 індексацію, нараховану на утриману із заробітної плати суму, в розмірі 629,71 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 37358,87 грн. Стягнути на користь ОСОБА_2 індексацію, нараховану на утримані із заробітної плати суму, в розмірі 629,71 грн. Стягнути на користь ОСОБА_3 індексацію, нараховану на у тримані із заробітної плати суму, в розмірі 629,71грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 7965,35 грн. Стягнути на користь ОСОБА_4 індексацію, нараховану на утримані із заробітної плати суму, в розмірі 629,71 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 18644,94 грн. Стягнути на користь ОСОБА_5 індексацію, нараховану на утримані із заробітної плати суму, в розмірі 629,71 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 23008,1 грн. Стягнути на користь ОСОБА_6 індексацію, нараховану на утримані із заробітної плати суму, в розмірі 629,71 грн. Стягнути на користь ОСОБА_7 індексацію нараховану на утриману із заробітної плати суму, в розмірі 629,71 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 29756,65 грн.

В подальшому позивачі та їх представник в судове засідання не зявились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачів та їх представника, позов з урахуванням поданих уточнень підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в подальшому в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено, що наказом директора КП «ЛПЕ» ОСОБА_13 №118 від 06.08.2014 року «Про стягнення з працівників матеріальної шкоди, заподіяної перевитратою ПММ у 2104 році» вирішено утримати вартість витраченого понад норму дизельного пального з працівників підприємства згідно списку (додатки 1-7 до наказу), але не більше середньомісячного заробітку, а у разі звільнення з підприємства наказано утримання провести в повному обсязі (а.с. 5-7).

Також судом встановлено, що бухгалтерією КП «ЛПЕ» на підставі наказу директора КП «ЛПЕ» ОСОБА_13 №118 від 06.08.2014 року «Про стягнення з працівників матеріальної шкоди, заподіяної перевитратою ПММ у 2104 році» було проведено відрахування витрат за перевитрату палива в межах середньомісячного заробітку позивачів (а.с. 8-21).

Також судом встановлено, що 21 квітня 2015 року, позивачі, кожен зокрема, звернулися до КП «ЛПЕ» з заявами про виплату заборгованості по заробітній платі та інших нарахуваннях. В обґрунтування поданих заяв посилалися на те, що у звязку з визнанням незаконним та скасуванням наказу директора КП «ЛПЕ» ОСОБА_13 №118 від 06.08.2014 року «Про стягнення з працівників матеріальної шкоди, заподіяної перевитратою ПММ у 2104 році», та вимагали погасити заборгованість по заробітній платі та інших нарахуваннях у звязку з незаконним утриманням коштів відповідно до вказаного наказу. А також провести нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по час фактичного розрахунку. (а.с. 22-28).

Також судом достовірно встановлено, що в КП «ЛПЕ» взагалі відсутня заборгованість по виплаті заробітної плати перед позивачами. Так як матеріальна шкода, яка була стягнута з позивачів на підставі наказу директора КП «ЛПЕ» ОСОБА_13 №118 від 06.08.2014 року, не може бути розцінена як заборгованість по заробітній платі, в розумінні ст. 94, 130 КЗПП України.

Також судом встановлено, що наказом директора КП «ЛПЕ» ОСОБА_14 №163 від 28.08.2015 року «Про повернення коштів» вирішено провести повернення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 утримані з них, на підставі наказу підприємства № 118 від 06.08.2014 року, грошових коштів (а.с. 104).

Також судом достовірно встановлено, що на підставі поданих особистих заяв позивачів, утримані з них грошові кошти були повернуті в повному обємі (а.с. 105-120).

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що матеріальна шкода, яка стягнута з позивачів не є заборгованістю по заробітній платі. Оскільки грошові кошти позивачам повернуто на підставі наказу директора КП «ЛПЕ» №163 від 28.08.2015 року «Про повернення коштів». А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 94, 116, 117, 130 КЗпП України ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в задоволенні їх позову до КП «Луцьке підприємство електротранспорту» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко