Справа №489/3751/14-ц 16.04.2015 16.04.2015 16.04.2015
Провадження №22-ц/784/982/15
провадження № 22ц-784/982/2015 Головуючий у першій інстанції: Кокорєв В.В.
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: представника позивача Сощенко М.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідачів - ОСОБА_4

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2014 року, ухваленого

за позовом

публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 9 липня 2007 року ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» ( яке в подальшому змінило назву на ПАТ) уклав з ОСОБА_5 кредитний договір № 62307С27, за яким надав останній кредит у розмірі 75000 доларів США строком до 15 липня 2017 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 12 % річних.

Того ж дня між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки за яким остання поручилася за вчасне та повне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 порушує кредитні зобов'язання та має станом на 12 травня 2014 року заборгованість у розмірі 82222 грн.28 коп., яка складається із: заборгованості по процентам - 3264 грн. 3 коп., прострочені проценти - 39712 грн. 79 коп. пені за порушення умов договору - 35902 грн. 34 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів - 3343 грн. 12 коп., позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2014 року позов задоволено. Постановлено стягнути на користь позивача солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 82222 грн. 28 коп. боргу, а також по 411 грн. 12 коп. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право, в тому числі, на стягнення пені за невиконання рішення суду в частині стягнення тіла кредиту, а спірна заборгованість має стягуватись з відповідачів в солідарному порядку.

Однак з такими висновками в повній мірі погодитись не можна.

Судом встановлено, що 9 липня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (яке в подальшому змінило назву на ПАТ) та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 62307С27, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 75000 доларів США строком до 15 липня 2017 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 12 % річних.

Того ж дня для забезпечення виконання кредитного договору банк уклав з ОСОБА_6 договір поруки. При цьому, сторони визначили, що цей договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

5 грудня 2007 року та 15 березня 2010 року банк та ОСОБА_5 уклали додаткові угоди до кредитного договору, якими зменшили розмір щомісячного платежу та виключили нарахування комісії.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_5 кредитних зобов'язань заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2013 року, з ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_6, стягнуто на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором станом на 24 квітня 2013 року в розмірі 28906 доларів 19 центів США, що еквівалентно 231047 грн. 17 коп. та пеню в розмірі 15969 грн. 77 коп.

Вказане рішення боржником не виконано. Станом на 12 травня 2014 року заборгованість по процентам становить 3264 грн. 3 коп., а по простроченим процентам - 39712 грн. 79 коп. Крім того, банк нарахував пеню за несплату цих процентів, передбачену п. 2.4.2 кредитного договору в розмірі 3343 грн. 12 коп.

Доказів на спростування такої заборгованості відповідач суду не надав.

Крім того, банк нарахував пеню за прострочення сплати тіла кредиту за період з 25 квітня 2013 року по 12 травня 2014 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що оскільки вказаним вище судовим рішенням вже стягнуто заборгованість за тілом кредиту з урахуванням пені станом на 24 квітня 2013 року, то такі вимоги банку підлягають частковому задоволенню лише за період з 25 квітня 2013 року по 17 травня 2013 року (день постановлення рішення), який не ввійшов в розмір заборгованості за цим рішенням.

Подальше невиконання відповідачами вказаного судового рішення про стягнення заборгованості станом на 24 квітня 2013 року, в тому числі тіла кредиту, не може вважатись невиконанням кредитного договору, а тому до нього не можуть застосовуватись його положення щодо стягнення пені за прострочення повернення цієї суми.

Як видно з розрахунку банку, розмір пені за період з 25 квітня 2013 року по 17 травня 2013 року становить 2154 грн. 39 коп., виходячи з розміру заборгованості по тілу кредиту - 224806,4 грн., кількості днів - 23, та відсоткової ставки пені - 13%.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з боржника ОСОБА_5 складає 45131 грн. 21 коп. (3264,3 + 39712,79 + 3343,12 + 2154,39).

Доводи представника відповідача про те, що банк неправомірно нарахував проценти за користування кредитом та пеню за несплату цих процентів за період після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, не можуть братись до уваги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України (п. 17 Постанови № 5). Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - Постанова № 5)

Отже, наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Враховуючи викладене, рішення в частині вимог до позичальника ОСОБА_5 підлягає зміні, із зменшенням суми заборгованості, яка підлягає стягненню з 82222 грн. 28 коп. до 45131 грн. 21 коп.

Крім того, стягуючи заборгованість солідарно з поручителя, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки.

Так, за положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-75цс14 від 26 листопада 2014 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки банком застосовано право на повернення кредиту достроково, на підставі чого було ухвалено заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2013 року, то строк пред'явлення вимоги банком до поручителя має обчислюватись з дати ухвалення зазначеного рішення.

Тому, пред'явивши такі вимоги в травні 2014 року позивач пропустив шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, в зв'язку з чим порука за спірним договором є припиненою.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права, рішення в частині вимог до поручителя ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 88 ЦПК України рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні. З відповідача ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 451 грн. 31 коп.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідачів - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2014 року в частині вимог до ОСОБА_6 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_6 відмовити.

Заочне рішення в частині вимог до ОСОБА_5 змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 45131 грн. 21 коп. заборгованості за кредитним договором та 451 грн. 31 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: