АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/4967/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/3174/15 Головуючий в І інстанції: Решетов В.В.
Категорія: 37 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 30 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Вейтас І.В.

ОСОБА_1

Секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на квартиру №66 будинку №30 по Кіндійському шосе в м.Херсоні в порядку спадкування після смерті 05.04.2015р. її батька ОСОБА_6. При цьому посилалася, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва на право власності на квартиру через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 13.10.2015р. залучено до участі у справі третіми особами ОСОБА_5, який купив спірну квартиру у невстановленої особи, яка представилася ОСОБА_6, (за договором купівлі-продажу від 24.04.2015р.), та ОСОБА_2 покупця квартири у ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 19.08.2015р.

Ухвалою цього ж суду від 31.08.2015р. в порядку забезпечення позову накладено арешт на спірну квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.11.2015р. позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру №66 в будинку №30 по Кіндійському шосе в м.Херсоні, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 05.04.2015р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, а також скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 31.08.2015р.

В письмових запереченнях ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги не визнала, просила рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду не зявився ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, сторони, ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2015р. помер ОСОБА_6 батько ОСОБА_3, за заявою якої 09.06.2015р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_7 зареєстровано спадкову справу.

ОСОБА_8 Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №36584788 від 22.04.2015р., власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, ЯЯЯ 674746, 25.07.2006, виданого 18.07.2006р. №331.

Відповідно до довідки №926 від 15.04.2015р. КП «Дніпровський» ОСОБА_6 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25.06.1999 року.

ОСОБА_8 з кримінального провадження №00001431, внесеного до ЄРДР 16.04.2015р., від ОСОБА_3 надійшла заява про те, що 14.04.2015 року в м.Херсоні по вул. Чернишевського,30, невстановлена особа вчинила крадіжку документів її батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорта громадянина України на його імя і документів на квартиру за адресою: м.Херсон, Кіндійське шосе,30, кв.66).

ОСОБА_8 постанови про закриття кримінального провадження №00001431 від 08.05.2015р. закрито вказане кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до витягу із газети «Наддніпрянська правда» №66 (22642) від 28.08.2015р., у зазначеній газеті розміщено оголошення, згідно якого свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.07.2006р., видане ОСОБА_4 міською радою згідно рішення виконавчого комітету від 18.07.2006р. №331 на імя ОСОБА_6, вважати недійсним у звязку з крадіжкою.

ОСОБА_8 листа №142/01-16 від 28.08.2015р. приватного нотаріуса ОСОБА_7 ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_3 повідомлено, що останній відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

ОСОБА_8 Договору купівлі-продажу від 24.04.2015р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1481, ОСОБА_6 продав ОСОБА_5 квартиру, яка розташована в м.Херсоні, Кіндійське шосе,30, кв.66.

ОСОБА_8 Договору купівлі-продажу від 19.08.2015р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за №699, ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 квартиру, яка розташована АДРЕСА_2.

ОСОБА_8 з кримінального провадження №00003587, внесеного до ЄРДР 19.09.2015р., ОСОБА_3 звернулась до Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області із заявою про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа квартирою №66, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул. Кіндійське шосе,30, що належала батьку заявниці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що оскільки на підставі ч.2 ст. 215, ч.ч. 1,5 ст.216 ЦК України договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 24.04.2015р. між ОСОБА_6, який помер 05.04.2015р., і ОСОБА_5, є нікчемним та не створює юридичних наслідків, то за позивачем слід визнати право власності на спірну квартиру.

Проте, з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Так, згідно ч.1 ст. 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, тобто діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт оскаржування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна.

Оскільки ОСОБА_2 значиться покупцем спірної квартири на підставі укладеного з продавцем ОСОБА_5 договору купівлі-продажу від 19.08.2015р., який ніким не оспорено та недійсність якого не встановлена законом, право власності ОСОБА_2 зареєстровано в установленому законом порядку, про що свідчить інформаційна довідка від 11.09.2015р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна /а.с. 41/, то ОСОБА_2 є власником спірної квартири.

Відповідно, визнання за ОСОБА_3 права власності на майно, власником якого є інша особа, є неможливим, та свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту, який не поновлює її прав, та необґрунтованість позовних вимог.

Висновок суду про нікчемність договору купівлі-продажу від 24.04.2015р. як підставу для визнання права власності за позивачем є неправомірним, оскільки ОСОБА_2 є набувачем майна не за вказаним договором, а за іншим договором купівлі-продажу від 19.08.2015р., визнання якого недійсним автоматично внаслідок нікчемності попереднього договору про відчуження майна діючим законодавством не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Як зазначено в п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В п.22 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що коли майно придбано за договором у особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст. 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача.

З такими вимогами у даній справі ОСОБА_3 не зверталася.

Пленум Верховного Суду України у названій постанові зазначив, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК, ст.ст. 3 і 4 ЦПК). При цьому у разі неправильно обраного способу захисту права власності чи іншого речового права, в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Що стосується питання дотримання судом норм процесуального права, то колегія суддів виходить з такого.

ОСОБА_8 ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вказаної норми права випливає, що належним відповідачем у справі є особа, яка порушує, не визнає або оспорює права позивача.

Оскільки із суті спору в даній справі, пояснень ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 міської влади при розгляді справи апеляційним судом вбачається, що міська рада такою особою не є, то задоволення позову, заявленого до неналежного відповідача, є неправомірним.

Так як судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, висновки суду про правомірність позовних вимог не відповідає обставинам справи, про що зазначено вище, то рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вирішуючи заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 31.08.2015р. про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення на підставі ч.6 ст. 154 ЦПК України, якою передбачено, що якщо у задоволенні позову відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили; проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі ч.2 ст. ст.328, ч. 2 ст. 16 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 316, ч.6 ст.154, ч.1 ст. 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року, у вигляді накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: м. Херсон, вул. Кіндійське шосе, 30, кв.№66.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 664,28грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_1