Справа № 338/1985/14-ц
Провадження № 22-ц/779/526/2015
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно із рішенням Богородчанського районного суду від 31 січня 2012 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі слів позивача, останнім часом ОСОБА_2 сплачував всього по 350 грн щомісячно, надсилаючи кошти поштовими переказами. Водночас, наскільки їй відомо, станом на 2014 рік мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини по Богородчанському району відділом ДВС розраховано в сумі 770 грн щомісячно. Окрім того, відбулось суттєве зростання цін на продукти харчування, одяг, ліки, тощо, тому тих коштів, які надсилає відповідач, не вистачає навіть на найнеобхідніше. ОСОБА_3 просить зауважити, що на даний час піклується і дбає про забезпечення ще двох малолітніх дітей, які народились у шлюбі з іншим чоловіком. Наймолодший син народився в лютому 2014 року, тому працювати зараз вона не має можливості. Вважає, що ОСОБА_2, який часто виїжджає на заробітки за межі України, є забезпеченою людиною, може надавати більшу суму коштів на утримання дочки - по 1000 гривень щомісячно.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: змінено розмір аліментів, визначений рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2012 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі - в розмірі по 800 грн щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 250 грн витрат на правову допомогу та 243 грн 60 коп судового збору. В решті позову - відмовлено.

ОСОБА_2 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає, що суд першої інстанції неправильно і неповно з'ясував обставини справ, а також не доведено обставини справи, які суд вважав встановленими. На думку апелянта, суд помилково визначив розмір аліментів з врахуванням мінімального їх розміру, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між призначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що його матеріальний стан дозволить сплачувати визначені судом кошти. ОСОБА_2 зазначає, що на даний час ніде офіційно не працевлаштований, проживає в цивільному шлюбі, нова дружина має від попереднього шлюбу дитину, яку він також утримує. Таким чином, апелянт вважає, що слід визначити розмір аліментів на утримання доньки, виходячи з мінімального розміру, тобто 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і мати змогу оплачувати кошти в розмірі 500 грн щомісячно.

Просить змінити рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2015 року в частині розміру стягуваних коштів, визначивши стягувати з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з указаних у ній мотивів. Пояснив, що офіційно не працює, однак час від часу підробляє на різного роду ремонтах.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була належно повідомлена.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_4 відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 11.08.2011 (а.с. 3).

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2012 року ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати в користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 2).

Відповідно до Довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 19.09.2014, виданої начальником ВДВС Богородчанського МУЮ позивачу розмір аліментів становить 350 грн (а.с. 6).

У ОСОБА_3 є ще двоє дітей від іншого шлюбу - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно копій Свідоцтв про народження (а.с. 4, 5).

Ухвалюючи рішення про задоволення частково позовних вимог суд першої інстанції, враховуючи приписи ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192 СК України, фактичні обставини справи та той факт, що відповідач ніде офіційно не працює, дійшов обґрунтованого висновку щодо сплати останнім аліментів у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття..

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, повинен виходити з якнайкращого забезпечення прав та максимально можливого урахування інтересів дитини.

За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей;.4) інші обставини, що мають істотне значення.

Дитина стала дорослішою, витрати на їжу, одяг та інші речі, необхідні для забезпечення її нормального життя та розвитку і виховання збільшились, тому збільшились і потреби у відповідному матеріальному забезпеченні. Крім того, у позивача на утриманні є ще двоє малолітніх дітей. Відповідач же є працездатною, здоровою молодою людиною. Це свідчить про його спроможність працювати і сплачувати аліменти. Таким чином, у суду першої інстанції були всі підстави для збільшення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко