Справа № 297/2706/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейіра О. О., при секретарі Кузьма Т.В., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегівського професійного ліцею сфери послуг про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:
ОСОБА_1 звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до Берегівського професійного ліцею сфери послуг про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно наказу директора Берегівського професійного ліцею сфери послуг №177-к від 19 серпня 2015 року з 01 вересня 2015 року вона була прийнята на роботу за сумісництвом на посаду викладача економіки за 9 тарифним розрядом, з неповним педагогічним навантаженням. Наказом в.о. директора Берегівського професійного ліцею сфери послуг №277-к від 22 вересня 2015 року її було звільнено з посади відповідно до ст. 43-1 КЗпП України, у зв"язку із прийняттям нароботу іншого працівника, який не є сумісником. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки станом на день звільнення їй не було доведено педагогічне навантаження, хоча фактично вона відпрацювала 15 годин (відповідно до п. 3 наказу №277-к), а тому відповідно до п. 3 Переліку робіт, які не є сумісництвом, педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі не більше 240 год. на рік не являється роботою за сумісництвом. Крім того, жодного попередження про звільнення від керівництва за два місяці вона не отримувала, з наказом про звільнення її ознайомили 05 жовтня 2015 року. Крім того, вона є одинокою матір"ю, яка виховує дитину-інваліда віком до 14 років. А тому просить суд визнати її звільнення незаконним та поновити її на роботі у Берегівському ліцеї сфери послуг на посаді викладача економіки та стягнути з Берегівськго ліцею сфери послуг в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених в позовній заяві та пояснила, що працюючи на посаді головного спеціаліста відділення забезпечення Берегівського б"єднаного міського військового комісаріату, була прийнята на роботу за сумісництвом на посаду викладача економіки, з неповним педагогічним навантаженням. Наказом в.о. директора Берегівського професійного ліцею сфери послуг її було звільнено з посади, у зв"язку із прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки її не було попереджено про звільнення за два місця до такого. Крім того, вона є одинокою матір"ю, яка виховує дитину-інваліда віком до 14 років. Просила позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, вважаючи такий безпідставним та пояснила, що ОСОБА_1 було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду викладача економіки за 9 тарифним розрядом з неповним педагогічним навантаженням. На основне місце роботи було прийнято викладача економіки ОСОБА_4 .. Звільнення працівника із роботи за сумісництвом через працевлаштування іншого робітника, який не є сумісником не потребує попередження працівника за два місця до звільнення. Ствердила, що при прийнятті на роботу ОСОБА_1 за сумісництвом, остання не повідомила, що має дитину-інваліда, про таке у автобіографії не вказала, копію відповідно посвідчення не надала. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встанволено з матеріалів справи, наказок директора Берегівського професійного ліцею сфери послуг "Про прийняття на роботу ОСОБА_1 " № 177-к від 19 серпня 2015 року, ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року прийнято на роботу за сумісництвом на посаду викладача економіки за 9 тарифним розрядом з неповним педагогічним навантаженням (а.с. 6).

Наказом в.о. директора Берегівського професійного ліцею сфери послуг "Про звільнення сумісника ОСОБА_1 " № 277-к від 22 вересня 2015 року, ОСОБА_1 звільнено з роботи викладача-сумісника економіки, у зв"язку із прийняття на основне місце роботи на посаду викладача економіки ОСОБА_4 з 01 вересня 2015 року, на підставі ст. 43-1 КЗпП України (а.с. 7).

Як сверджує позивач, вона була звільнена незаконно, оскільки на день звільнення хоч їй і не було доведено педагогічне навантаження, однак фактично відповідно до п. 3 наказу №277-к вона відпрацювала 15 годин, а відповідно до п. 3 Переліку робіт, які не є сумісництвом, - педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі не більше 240 годин на рік не являється роботою за сумісництвом.

Однак такі доводи позивача суд вважає безпідставними, оскільки згідно п. 1 наказу директора Берегівського професійного ліцею сфери послуг "Про прийняття на роботу ОСОБА_1 " № 177-к від 19 серпня 2015 року, ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року прийнято на роботу за сумісництвом на посаду викладача економіки за 9 тарифним розрядом з неповним педагогічним навантаженням (а.с. 6).
Крім того, суд вважає доводи позивача про те, що про звільнення вона не була попереджена за два місяця безпідставними, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, - про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 43-1 КЗпП,- розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого Міністерством праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством фінансів України №43 від 28 червня 1993 року, - звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв`язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги.

А тому, суд приходить до висновку, що звільнення з роботи викладача-сумісника економіки ОСОБА_1 , у зв"язку із прийняття на основне місце роботи на посаду викладача економіки ОСОБА_4 з 01 вересня 2015 року, на підставі ст. 43-1 КЗпП України, не потребувало попередження ОСОБА_1 за два місяці до її звільнення.

Крім того, позивач стверджує, що її звільнення є незаконним, оскільки вона є одинокою матір"ю яка має дитину інваліда до 14 років.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України, - звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням.

Разом з тим, твердження позивача про те, що вона є одинокою мітір"ю дитини-інваліда віком до 14 років, суд до уваги не приймає, оскільки доказів на ствердження того, що вона є одинокою матір"ю, позивачем в ході судового розгляду справи не надано, а приєдане до матеріалів свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 та копія рішення Берегівського районного суду від 26 травня 214 року не є ствердженням такого. Крім того, як встановлено з рішення суду, дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася у шлюбі. (а.с. 5, 28).

Крім того, суд враховує, що в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ствердила, що при прийнятті на роботу ОСОБА_1 за сумісництвом, остання не повідомила, що має дитину-інваліда, про таке у автобіографії не вказала, копію відповідно посвідчення не надала, що також стверджується копією листа з обліку кадрів від 01 вересня 2014 року та копією автобіографії від 01 вересня 2014 (а.с. 13-15).

Суд також враховує, що відповідно до 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06 листопада 1992 року, - одинокою матір"ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, - звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 43-1 КЗпП України, у зв"язку із прийняття на основне місце роботи на посаду викладача економіки ОСОБА_4 , відповідає вимогам чинного законодавства.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу безпідставними, в задоволенні яких слід відмовити.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача в користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп..

Керуючись ч. 1 ст. 49-2, п. 3 ч. 1 ст. 43-1, ч. 3 ст. 184 КЗпПУ, п. 8 Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого Міністерством праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством фінансів України №43 від 28 червня 1993 року, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 Про практику розгляду судами тудових спорів, ст.ст.15, 57-60, 88 ч. 1, 208, 209, 218, 292, 294 ЦПК України,-

рішив:
в задоволенні позову ОСОБА_1 до Берегівського професійного ліцею сфери послуг про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь держави 487 (чотириста вісімдемят сім) грн. 20 коп. судового збору.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 03 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя Фейір О. О.