Категорія 31Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора м. Вінниці в інтересах Вінницької міської ради в особі Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального провадження,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

8 червня 2015 року заступник прокурора м. Вінниці в інтересах Вінницької міської ради звернувся із зазначеним позовом до ОСОБА_6

Зазначав, що 9 грудня 2013 року о 20-00 год. ОСОБА_6, керуючи легковим автомобілем марки «Рено Меган», рухаючись по вул. 30-річчя Перемоги у напрямку вул. Стахурського м. Вінниці, порушив Правила дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7, що перетинав проїзну частину вулиці по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, після чого був доставлений до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги де перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні реанімації з 9 грудня 2013 року по 6 січня 2014 року та в нейрохірургічному відділенні з 6 січня 2014 року по 18 лютого 2014 року. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2014 р. у справі №127/4177/14-к ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, звільнено від відбування основного та додаткового покарання на підстав ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вказав, що вартість перебування і лікування у лікарні потерпілого ОСОБА_8 становить 44 986 грн. 02 коп., про що надано відповідну довідку лікарні. Відповідно до положень частин 1,3 статті 1206 ЦК України особа , яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, а тому посилаючись на вказані обставини прокурор просив відшкодувати вказані витрати стягнувши їх з ОСОБА_6

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Вінницької міської ради (міського бюджету м. Вінниці) 44 986 грн. 02 коп. в рахунок відшкодування витрат комунального закладу Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, а також судовий збір на користь держави в розмірі 449 грн. 86 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Прокурор та представник Вінницької міської ради заперечували доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що 9 грудня 2013 року приблизно о 20-00 год. ОСОБА_6, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Рено Меган», рухаючись по вул. 30- річчя Перемоги у напрямку вул. Стахурського м. Вінниці, в районі АЗС «ОККО», наближаючись до розмітки нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9, що перетинав проїзну частину вулиці по даній розмітці нерегульованого пішохідного переходу із ліва на право по ходу руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 238, отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Вина ОСОБА_6 встановлена вироком суду. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2014 р. у справі №127/4177/14-к ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, звільнено від відбування основного та додаткового покарання на підстав статті 1 пункт «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» (а.с. 7-10).

З довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №01/26/286 від 26.02.2014 р. вбачається, що ОСОБА_9 перебував на лікуванні в відділенні реанімації та анестезії №1 з 09.12.2013 р. по 06.01.2014 р. Вартість лікування хворого складає 35 446,04 грн. (а.с. 5).

Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №01/26/286 від 26.02.2014 р. ОСОБА_7 перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 06.01.2014 р. по 18.02.2014 р. Вартість лікування хворого складає 9539,98 грн. (а.с. 6).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов заступника прокурора м. Вінниці про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину та стягуючи відшкодування витрат закладові охорони здоровя на лікування потерпілого ОСОБА_7 з відповідача ОСОБА_6, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності тих обставин, на які посилався позивач обгрунтовуючи позов, зокрема і з наявності правових підстав для відповідальності ОСОБА_6

Відповідно до правил статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Судом першої інстанції встановлено і не оспорюється сторонами, що на лікування потерпілого від ДТП ОСОБА_7 Вінницькою міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрачено грошові кошти у сумі 44986 грн. 02 коп.

Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування чи зміни судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не застосовано положення Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не стягнуто з ПАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуренс» відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 не можна визнати обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається і це не заперечується сторонами, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована ПАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуренс», що підтверджується Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1504710 від 11.03.2013 року. Згідно з цим Полісом Страховиком є ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄНА ОСОБА_10», а Страхувальником є ОСОБА_11 (а.с.58).

Отже стороною цього договору страхування лікарня чи Вінницька міська рада не були. Шкода внаслідок ДТП заподіяна ОСОБА_7, а витрати на його лікування понесла лікарня, тому виходячи із положення статті 1206 ЦК України правових підстав для стягнення відшкодування з Страховика за договором Обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів не вбачається.

Стаття 1206 ЦК України, за якою суд вирішив спір, є спеціальною нормою права, яка регулює правовідносини, що виникли саме з заподіяння шкоди потерпілому вчиненим проти нього злочином та у звязку з понесеними витратами на його лікування закладом охорони здоровя, а тому покладення відповідальності замість винної особи на Страховика за договором Обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів цією нормою не передбачено.

Виходячи із зазначеного вище, рішення суду є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук