справа № 6/243/74/2015
провадження № 243/1872/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Неженцевої О.В.

при секретарі Зима М.О.

за участю державного

виконавця ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Словянську справу за поданням

старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2015 року на розгляд до суду надійшло подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 ( далі- держвиконавець), погоджене з начальником ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

У судовому засіданні держвконавець ОСОБА_1 подання підтримала і на його обґрунтування зазначила про те, що на примусовому виконанні у ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції з 30 жовтня 2007 року знаходиться виконавчий лист за № 2-1229, який було видано на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11квітня 2006 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ? частини заробітку( доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття. Постановою державного виконавця 31 жовтня 2007 року було відкрито виконавче провадження № 8897970 щодо примусового виконання цього рішення суду і боржника було зобовязано щомісячно сплачувати аліменти за рішенням суду. У 2008 та 2009 роках боржник письмово попереджався про необхідність сплати аліментів та йому розяснювалися положення чинного законодавства про кримінальну відповідальність за статтею 164 КК України. 26 січня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Станом на 01 лютого 2015 року боржником рішення суду не виконується в повному обсязі, аліменти не сплачуються, заборгованість по аліментам складає 32 199 грн. 30 коп. за 87 місяців. 19 лютого 2015 року державним виконавцем було внесено подання про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, але за станом на 04 березня 2015року про прийняті з цього питання заходи не відомо.

Вважає, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від сплати аліментів, поважних причин для невиконання рішення суду не має, тому, посилаючись на положення статті 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», просила тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, до виконання ним зобовязань за цим судовим рішенням.

Суд, перевіривши матеріали, долучені до подання та наданий опис документів виконавчого провадження № 8897970, приходить до висновку про необґрунтованість заявленого подання з наступних

підстав.

Як вбачається з копії виконавчого листа, виданого на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11квітня 2006 року, боржник ОСОБА_2 зобовязаний виплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі ? частини заробітку( доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття.( а.с.25)

Згідно постанови від 31 жовтня 2007 року за вищевказаним виконавчим документом державним виконавцем ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області було відкрито виконавче провадження № 8897970 по примусовому виконанню вищезазначеного судового рішення, яке на час розгляду судом подання не виконано.( а.с.26)

Згідно розяснень, викладених у пункті 3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення,дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконанням обовязків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування,зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межу України згідно зі статтею 377-1 ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону про виконавче провадження тощо.

За змістом пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням,звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника- юридичної особи за межі України- до виконання зобовязань за рішенням.

Ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу( посадової особи),вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України « Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та п. 18ч.3 ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження» позначає з обєктивної сторони такі діяння( дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, тобто коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або часткового, але не робить цього без поважних причин. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконане зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведене протилежне.

Відповідно до положення ч.2 статті 10 ЦПК України наявність умислу та обставини , які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог,підлягають доведенню. Зокрема,задоволення такого подання можливе лише за умови « доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку,про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

На момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина за межі України факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У звязку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України « Про виконавче провадження», зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно,яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно,що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Із тексту подання та пояснень державного виконавця у судовому засіданні убачається, що зясування питання у боржника про причини несплати ним аліментів за рішенням суду мало місце у листопаді 2007 року і ніяких дій державним виконавцем щодо виконання судового рішення не проводилося зовсім з листопада 2009 року по 21 січня 2015 року ( пять років 2 місяці). Ніяких дій щодо виклику боржника до державної служби за цей час також не проводилося, тому твердження державного виконавця про те,що ОСОБА_2 є працездатним, ніде не працює, матеріальну допомогу або будь- яку допомогу на утримання доньки не здійснює, участь у вихованні дитини не приймає, тому злісно ухиляється від виконання зобовязання за рішенням суду, не знайшли свого обєктивного підтвердження у судовому засіданні і не приймаються судом до уваги. Крім того,державним виконавцем безпосередньо перед зверненням до суду із зазначеним поданням питання нездійснення ОСОБА_2 дій щодо виконання судового рішення не зясовувалося, як не зясовувалося це питання і у стягувача - ОСОБА_4, бо в матеріалах виконавчого провадження відсутні такі відомості.

Враховуючи те,що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, на підставі встановлених судом фактичних даних про те,що відсутні докази того,що ОСОБА_2 свідомо не виконував належні до виконання зобовязання за судовим рішенням, то зазначене подання не підлягає задоволенню з причини відсутності даних про ухилення його від виконання зобовязань.

На підставі наведеного, керуючись статтею 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», статтями 11,12 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали- протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Неженцева