Справа №585/2955/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 22-ц/788/869/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області, треті особи: Бобрицька сільська рада Роменського району Сумської області, орган опіки та піклування Роменської райдержадміністрації, реєстраційна служба Роменського міськрайонного управління юстиції, про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом в якому, уточнивши позовні вимоги, просили:

- визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину цієї квартири за кожним;

- визнати частково недійсним розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області № 4 від 29 березня 2011 року в частині передачі у власність лише ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2;

- визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 29 березня 2011 року на квартиру АДРЕСА_2 в частині визнання власником квартири лише ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за кожним право власності на 1/4 частину квартири № 2 загальною площею 60,1 кв.м., вартістю 30590 грн., розташованої в будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана під час шлюбу ОСОБА_1 та відповідача за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2004 року. Унаслідок приватизації квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_3, а не в рівних частках на них, відповідача та його неповнолітнього сина ОСОБА_4, були порушені їх житлові права.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2015 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 1, загальною площею 62,3 кв.м., вартістю 40140 грн., розташовану в будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2083,60 грн.

Повернуто ОСОБА_1 10000 грн., внесених нею в якості грошової компенсації за різницю в частці майна при зверненні з позовом до суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2500 грн.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині відмови в задоволенні позову та позовні вимоги задовольнити повністю.

При цьому зазначають, що квартира АДРЕСА_2 видавалася не лише відповідачу ОСОБА_3, а всім членам сім'ї, тобто дружині ОСОБА_1 та неповнолітнім дітям ОСОБА_2 і ОСОБА_4, тому вважають, що є підстави для визнання розпорядження органу приватизації Бобрицької сільської ради та свідоцтва про право власності на житло частково недійсними і визнання за ними права власності на 1/4 частину цього житла за кожним.

Рішення суду не оскаржується в частині задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, тому в силу ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Цимбала В.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_3 та його представника - адвоката Менька Д.Д., які проти скарги заперечували, дослідивши матеріали справи і матеріали інвентарної справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з 17 травня 2004 року по 15 травня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 13-14).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 грудня 2004 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 18).

27 січня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Бобрицької сільської ради із заявою про прийняття його на квартирний облік для поліпшення житлових і побутових умов (а.с. 84).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області № 12 від 27 січня 2011 року ОСОБА_3 прийнято на квартирний облік та надано квартиру для поліпшення житлових та побутових умов, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 82).

Згідно з довідкою Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області № 02-23/312 від 10 вересня 2014 року, на момент постановки ОСОБА_3 на квартирний облік - 27 січня 2011 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: дружина - ОСОБА_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пасинок - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, мати - ОСОБА_5 та двоюрідний брат ОСОБА_6 (а.с. 83).

Рішенням сесії шостого скликання Бобрицької сільської ради №4 від 18 лютого 2011 року ОСОБА_3 надано дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_2 (а.с. 21, зворот).

Як вбачається з ордеру на квартиру АДРЕСА_2, він виданий ОСОБА_3 на право зайняття жилої площі з сім'єю з однієї особи. В пункті «склад сім'ї» не вказано жодної особи (а.с. 197).

У вказаній квартирі позивачі зареєстровані не були, що вбачається з копій їх паспортів. ОСОБА_1 з 01 липня 2004 року, а ОСОБА_2 з 02 квітня 2011 року зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 11,16,54).

Квартира АДРЕСА_2 була передана у власність ОСОБА_3 відповідно до розпорядження органу приватизації №4 від 29 березня 2011 року (а.с. 61).

Згідно з цим розпорядженням 29 березня 2011 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 22).

Відповідно до актів обстеження житлово-комунальних умов служби у справах дітей Роменської районної державної адміністрації від 13 серпня 2014 року, у квартирі №1 зроблений ремонт, проведено газо та водопостачання, є гаряча вода і вона повністю відповідає санітарно-гігієнічним умовам проживання, утримання, виховання та всебічного розвитку неповнолітньої дитини, а у квартирі №2 немає вікон, водопостачання, відсутнє опалення, електроенергія та електропроводка, долівка зірвана, оббиті стіни, квартира не придатна для проживання (а.с. 52-53).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації і свідоцтва про право власності та визнання за позивачами, відповідачем та неповнолітнім ОСОБА_4 права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 за кожним.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», чинного на момент приватизації спірної квартири, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 цього Закону визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 5 цього Закону до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже, і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано позивачами, що в квартирі АДРЕСА_2 вони не були зареєстровані і не вселялися в це жиле приміщення як члени сім'ї наймача. ОСОБА_1 з 01 липня 2004 року, а ОСОБА_2 з 02 квітня 2011 року зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1, заяв про приватизацію спірної квартири не подавали.

Оскільки на час приватизації квартири АДРЕСА_2 лише ОСОБА_3 набув право користування нею, то її приватизація на нього відбулася згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.п. 4,13,14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396.

Отже, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для визнання розпорядження органу приватизації Бобрицької сільської ради та свідоцтва про право власності на житло частково недійсними і визнання за позивачами права власності на 1/4 частину спірного житла за кожним.

Колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що вирішення питання передачі у власність житла шляхом його приватизації знаходиться поза межами компетенції суду.

Таким чином, права та інтереси позивачів при приватизації спірної квартири порушені не були. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судові витрати розподілені судом з дотриманням вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні їх позову щодо визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області № 4 від 29 березня 2011 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2, свідоцтва про право власності від 29 березня 2011 року на квартиру АДРЕСА_2 в частині визнання власником квартири лише ОСОБА_3, визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за кожним права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -