Справа № 468/601/15-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В. за участю секретаря Фельчина Р.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за поданням старшого державного виконавця ВДВС Баштанського РУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшло подання старшого державного виконавця ВДВС Баштанського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, по стягненню з якого аліментів на утримання неповнолітньої дитини було відкрито виконавче провадження.

В поданні державний виконавець вказує, що на виконанні у відділі ДВС Баштанського РУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Боржник не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованість по сплаті аліментів становить 14537,64 грн., нерухомого майна та транспортних засобів за боржником не зареєстровано, рахунки в банках відсутні, боржник не зареєстрований як безробітній чи особа, що шукає роботу, на виклик до державного виконавця не зявився, вказане, на думку державного виконавця, є підставою для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Повідомлений про час та місце розгляду справи державний виконавець до суду не зявився.

Дослідивши матеріали подання (копію виконавчого листа; копію постанови про відкриття виконавчого провадження, розрахунок заборгованості по аліментам, копію виклику від 18.03.2015 року; копію постанови про арешт майна боржника; копію виклику від 15.11.2013 року; копію довідки відділу Держземагенства у Баштанському районі від 25.12.2013 року; копію довідки УПФУ в Баштанському районі від 21.11.2013 року; копію довідки Баштанського РЦЗ від 12.12.2013 року; копію довідки КП «Баштанське РБТІ» від 26.12.2011 року; копію відповіді ДПС від 21.11.2014 року; копію заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна), суд встановив, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, боржник в повній мірі аліменти не сплачує, внаслідок чого має заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України слідує, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України передбачено декілька видів обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту (паспорту громадянина України для виїзду за кордон) та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті. Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням. Подання серед іншого повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Обмеження особи у праві виїзду за межі України є нічим іншим, як умотивованим обмеженням прав особи на свободу пересування та може бути застосоване як виняток та лише у разі обґрунтованості факту ухилення боржника від виконання рішення та тягар доказування такого факту покладено на державного виконавця, який вносить до суду подання.

Згідно з закріпленим в ст. 11 ЦПК України принципом диспозитивності при розгляді позовів, скарг та заяв, поданих у відповідності до норм ЦПК України, суд обмежений заявленими вимогами та обставинами, на які посилається заявник, та виходити за їх межі не в праві.

При цьому, подання державного виконавця окрім неповної сплати боржником аліментів та відсутності у боржника іншого майна взагалі нічим не обґрунтовується, та вказані обставини, на думку суду, не є підтвердженням ухилення боржника від виконання зобовязань та не є достатньою підставою для обмеження боржника в його правах.

Саме по собі невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. При цьому, матеріали подання навіть не містять відомостей про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, яка відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» має направлятись рекомендованим листом з повідомленням.

Поняття ж «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). З примітки до ст. 164 КК України вказано, що під ухиленням від сплати аліментів слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо).

Та, як вказувалось вище, обовязок доказування вчинення боржником таких свідомих діянь покладено на державного виконавця.

В супереч вимогам п.11.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року державним виконавцем також не надано даних про повідомлення державним виконавцем боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження його у праві виїзду, оскільки долучені до подання повідомлення від 15.11.2013 року та від 18.03.2015 року вказують лише про необхідність явки боржника до державного виконавця, попередження про можливість застосування до нього штрафних санкцій, приводу та притягнення до кримінальної відповідальності, проте даних, що боржника повідомлено саме про підготовлене подання та його суть і що таке повідомлення боржником отримано матеріали подання не містять.

Крім того, суд вважає, що державний виконавець безпідставно в своєму поданні посилається на положення ст. 217 ЦПК України, вважаючи, що обмеження боржника у праві виїзду за кордон є заходом забезпечення виконання рішення суду в порядку даної статті.

Розгляд подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України передбачений ст. 377-1 ЦПК України та здійснюється на стадії виконання судового рішення за місцем знаходження органу ДВС, натомість питання, визначені в ст. 217 ЦПК України вирішуються судом, що виніс рішення та виключно при постановленні такого рішення, а не на стадії виконання вказаного рішення суду, тому посилання в поданні на ст. 217 ЦПК України є зайвим.

В будь-якому разі, описані в поданні обставини щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, без підтвердження фактів свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення не може бути підставою для обмеження прав особи на свободу пересування. Неявка боржника за викликом державного виконавця без підтвердження отримання такого виклику також не може вважатись його ухиленням та може лише потягти за собою наслідки вказані в самих викликах (штраф та привід).

З огляду на вказане, суд вважає, що подання державного виконавця ВДВС Баштанського РУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України не може бути задоволене.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання державного виконавця ВДВС Баштанського РУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: