Справа № 505/521/15-ц
Провадження по справі № 2/505/504/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачка, уточнивши свої позовні вимоги, остаточно звернулась до суду з позовом до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, при цьому наполягала на визнанні за нею, ОСОБА_1, право приватної власності за набувальною давністю на 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2; на визнанні дійсним договір міни, який мав місце 26 вересня 2014 року між, ОСОБА_1, з одного боку, та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з іншого боку, а саме: 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1; на визнанні за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м.; на визнанні за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право сумісної приватної власності на 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., розташованого по АДРЕСА_2. Цілий житловий будинок літ. «А» має загальну площу 59,4 кв.м., житлову 36,1, який складається з : погребу під частиною споруди літ. «б, г», прибудова літ. «а, А1, А2», сараї літ. «В, Г, М, Н», літньої кухні літ. «Б», вбиральня літ. «О», вимощення І, колонки питної ІІ, огорожа № 1, огорожа № 2.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини викладені у позовній заяві та просила суд про задоволення позовних вимог.

Відповідач, ОСОБА_2, у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення.

Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, у судовому засіданні позов визнали у повному обсязі та не заперечували проти його задоволення.

Відповідачка, ОСОБА_4, у судове засідання не з'явилася але надала суду заяву, просила розглянути справу у її відсутності.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 дізнавшись, що ОСОБА_6 має намір продати належні їй на праві приватної спільної часткової власності 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 (договір купівлі-продажу житлового (частини) будинку від 24 квітня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори Одеської області, Сухарчук Т.В., зареєстровано в реєстрі за №768 та зареєстрованого в КП «Котовське МБТІ» в книзі №10 під №683). З цією метою ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_6 і домовившись про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу сплатила обумовлену суму грошей (згідно розписки від 12 квітня 2003 року 3000 (три тисячі) доларів США), домовившись що у майбутньому посвідчать угоду нотаріально.

Однак, оформити належним чином вищевказану угоду не вдалось, оскільки ОСОБА_6, в свою чергу всіляко ухилялась посвідчити угоду нотаріально, посилаючись на свій плохий стан здоров'я та неможливість відвідати нотаріальну контору. А згодом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_6 померла, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1.

Позивачка у свою чергу залишилася мешкати в спірному житловому будинку (з 2003 року по літо 2014 року). Проживала там, щорічно сплачувала періодичні платежі, зробила капітальний ремонт та провела газ, воду. Відповідач по справі, ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_6, не заперечує факту заключення договору купівлі-продажу, який мав місце 12 квітня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6. Також він не заперечує право приватної власності ОСОБА_1 на 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2.

В серпні 2014 року, ОСОБА_1 дізнавшись, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 мають намір здійснити обмін квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2006 року виданого Виконавчим комітетом Котовської міської Ради Одеської області та зареєстрованого в КП «Котовське МБТІ та РОН» 17 жовтня 2006 року за НОМЕР_2 в книзі №96, на житлову площу в приватному в секторі в м. Котовськ Одеської області. З цією метою ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Домовившись про всі істотні умови, восени 2014 між позивачкою, ОСОБА_1 та відповідачами, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, був укладений договір міни, за яким позивачка, ОСОБА_1, віддавши відповідачам, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, належні їй 57/100 чистини житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2, натомість ОСОБА_1 набула право власності на майно що належить відповідачам, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2006 року виданого Виконавчим комітетом Котовської міської Ради Одеської області та зареєстрованого в КП «Котовське МБТІ та РОН» 17 жовтня 2006 року за НОМЕР_2 в книзі №96.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, ОСОБА_1 та відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, фактично користуються вищевказаним майном, про що свідчить договір міни від 26 вересня 2014.

Але, оформити угоду нотаріально, як того вимагає Закон, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не в змозі, оскільки у позивачки, ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на її ім'я на 57/100 чистини житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачкою 57/100 чистинами житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 перевищує 10 років, то позивачка має право на визнання за нею права власності на зазначене нерухоме майно.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар на інший товар і будь-яка зі сторін договору міни є продавцем того товару, котрий вона передає в обмін, і покупцем товару, котрий вона отримує натомість. При цьому договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, котрий обмінюється на товар меншої вартості. Як вбачається, між сторонами по справі претензій з цього приводу не має.

Згідно ст. 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 204, 207, 344, 391, 392, 655, 715, 716 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2.

Визнати дійсним договір міни, який мав місце 26 вересня 2014 року між, ОСОБА_1, з одного боку, та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з іншого боку, а саме: 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право сумісної приватної власності на 57/100 чистин житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., розташованого по АДРЕСА_2.

Цілий житловий будинок літ. «А» має загальну площу 59,4 кв.м., житлову 36,1, який складається з : погребу під частиною споруди літ. «б, г», прибудова літ. «а, А1, А2», сараї літ. «В, Г, М, Н», літньої кухні літ. «Б», вбиральня літ. «О», вимощення І, колонки питної ІІ, огорожа № 1, огорожа № 2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я -