Справа № 2-285/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Макарова В.О.,

при секретарі Хачатрян О.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права спадкування, та за зустрічними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, П'ятої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з зазначеним позовом та просили суд усунути від права спадкування після смерті тітки ОСОБА_1 та свекрухи ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, її племінників (двоюрідного брата та сестру ОСОБА_1.) - ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_5 останній період життя проживала за адресою: АДРЕСА_1, страждала важкими хворобами та в силу похилого віку потребувала сторонньої допомоги. Відповідачі, хоча і є її родичами, не надавали їй допомоги, хоча мали можливість її надавати.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним по відношенню до позову ОСОБА_1 позовом, в якому просила усунути ОСОБА_1 від права спадкування після смерті ОСОБА_5 При цьому фактично посилалася на аналогічні обставини відносно ненадання племінником померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_1, допомоги тітці.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про встановлення того факту, що вони є відповідно сином та дочкою ОСОБА_6, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_6 і рідною тіткою позивачів, визнати їх спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5

В ході розгляду справи вказані позови об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1, який діяв в своїх інтересах та за довіреністю в інтересах ОСОБА_2, підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Заперечував проти задоволення зустрічних позовів. В той же час, пояснив, що він дійсно не надавав допомоги ОСОБА_5 у зв'язку з неможливістю виконання даних дій.

В подальшому не прибув в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, надавши до суду заяву про її перенесення без надання переконливих доказів поважності неявки до суду. З огляду на тривалість розгляду справи та процесуальну поведінку ОСОБА_1, який тривалий період часу багаторазово фактично перешкоджав початку судового розгляду справи по суті шляхом заявлення великої кількості необґрунтованих відводів суддям, з урахуванням позиції інших учасників процесу, суд вважає необхідним розглядати справи за його відсутності.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 та її представник підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 Зазначили, що факт їх спорідненості з ОСОБА_5 підтверджується наданими до суду документами. Від надання допомоги ОСОБА_5 вони не ухилялися, та періодично її надавали, хоча і не мешкали разом зі спадкодавицею.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦПК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід.

Згідно з ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.5 ст. 1274 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України необхідно встановити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, потребу в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови для свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Згідно роз'ясненням, викладеним в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" в п. 6 якої зазначено, що при встановленні факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій ст. 1259 ЦК України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_5, яка за життя мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про її народження, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року, її батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Відповідно до актового запису про народження № 195 від 24.10.1921 р., ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 року в м. Харкові, її батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_10.

У наданих суду свідоцтвах про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначено, що їх батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про шлюб від 7.0.1946 р., ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_11 та їй було присвоєне прізвище «ОСОБА_6».

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Інші матеріали справи, а також пояснення учасників процесу не спростовують того факту, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Харкова та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Харкова, є однією і тією ж особою.

Батьком як ОСОБА_6, так і ОСОБА_5 є одна і та ж особа - ОСОБА_7.

Таким чином, вказані особи є рідними сестрами. Відповідно, діти ОСОБА_6 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є рідними племінниками ОСОБА_5.

Той факт, что ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_5 (сином її рідної сестри ОСОБА_13), а ОСОБА_2 - її невісткою (вдовою її сина ОСОБА_5.), не оспорюється сторонами по справі та підтверджується дослідженими в судовому засіданні її матеріалами.

У Пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" прямо роз'яснено судам, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної

громади) - тобто в порядку окремого провадження.

В той же час, ані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 такі вимоги в порядку окремого провадження не заявлялися, в їх позовних заявах також не ставилися вимоги про встановлення факту ухилення відповідачів від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця.

З огляду на наведені вище роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, положення ст. 11 ЦПК України суд не може задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в частині усунення ОСОБА_1 від права спадкування у зв'язку з фактичним нез'явленням вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 в іншій частині знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 є племінниками ОСОБА_5 (дітьми її сестри ОСОБА_6.) та є спадкоємцями 2 черги після її смерті за правом представлення.

Такий же правовий статус має і ОСОБА_1

Питання ж щодо розподілу спадкового майна сторонами в позовах не ставилося та відповідно судом не вирішувалося, а тому для суду по даній справі не має значення, зокрема, наявність інших спадкоємців ОСОБА_5, факти подання ними заяви про прийняття спадщини після її смерті.

Судові витрати по справі судом розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. При цьому судом враховується, що судові витрати за подачу зустрічних позовів сплачені не позивачами, а представником ОСОБА_3 - ОСОБА_14, який має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення судових витрат по даній справі з ОСОБА_1 З огляду на це не підлягає задоволенню і витрати ОСОБА_3 на правову допомогу.

В той же час, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, відповідно на їх користь не стягуються судові витрати, понесені при поданні позовів.

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 45, 60, 88, 208, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є рідною сестрою ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а також рідною матір'ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Встановити факт, що ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є рідною тіткою ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_3 спадкоємцями другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, в десятиденний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - в той же строк з моменту отримання його копії.

Головуючий