АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1570/15 Головуючий І інстанції - Фастовець В.М.
Справа № 415/2685/14-ц Доповідач - Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.,

при секретарі - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Лисичанського районного суду Луганської області від 10 вересня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування вимог вказав, що 24.06.2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку.

Станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 27362,10 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Відповідач у судове засідання не зявився, у наданій письмовій заяві просив застосувати строк позовної давності, зазначав, що картка видавалась строком на один рік.

Рішенням Лисичанського районного суду Луганської області від 10 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач не надав письмової заяви про закриття карткового рахунку, строк дії картки продовжено на такий же строк, тому у суду не було підстав для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи банку в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу, сплинув.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що 26 червня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг, який складається з заяви, умов, правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на рік на суму залишку заборгованості ( а.с. 8 - 14 ).

Пунктом 9.12 Правил користування платіжною карткою передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання ( а.с. 13 ).

Умови договору відповідачем не виконані, ОСОБА_3 жодного разу не вносив кошти на погашення кредитку, в зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 27362,10 грн. ( а.с. 6 - 7 ).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Посилання банку на те, що вказаний договір у зв'язку з його пролонгацією діє і на теперішній час, судовою колегією не приймаються з наступних підстав.

Пунктом 3.1.13 Правил користування платіжною карткою встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше до початку місяця закінчення строку дії картки не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 після закінчення строку дії картки отримував нову картку представником банку не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові ВСУ від 19.03.2014 року справа №6-14цс14.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано залишив позов без задоволення у зв'язку з пропуском банком строку для звернення до суду та наданням заяви про застосування строку позовної давності при цьому правильно зазначив, що ОСОБА_3 мав заборгованість перед банком.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Лисичанського районного суду Луганської області від 10 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді