АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9150/15 Справа № 199/4843/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

02 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління праці та соціального захисту населення

Самарської районної у м. Дніпропетровську ради

на ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_2 про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2015 року, на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, відмовлено Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради (далі УПСЗН) у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів / а. с. 6 /.

З цією ухвалою від 03.07.2015 року не погодився позивач і подав на неї апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на те, що вона не відповідає вимогам процесуального права та матеріалам справи. Зокрема, позивач посилається на те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства / а. с. 8-10 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Відмовляючи, в силу п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, у відкритті провадження у справі за позовом УПСЗН суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу здійснення органом владних повноважень (УПСЗН), делегованих йому законом, щодо контролю за розподілом бюджетних коштів, а тому і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства / а. , с. 6 /.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та діючому матеріальному і процесуальному праву.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа адміністративної юрисдикції ? це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку зі здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій та, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом (пп. 1, 4 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Звертаючись до суду з позовом Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради зазначало, що у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_3 ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, то за зверненням матері дитини, тобто ОСОБА_4 , було призначено та виплачувалась тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, яка в силу норм чинного законодавства підлягає стягненню з відповідача за період з 01.12.2009 року по 31.11.2010 року та з 01.02.2013 року по 30.07.2014 року у розмірі 9978,90 грн.

Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189 (далі ? Порядок), тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у звязку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до розяснень, викладених в п.30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», - за змістом ч.1 ст.2, п. 2 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби. Спори з приводу стягнення безпідставно стягнених (без достатньої правової підстави0 грошових сум не є публічно-правовими, тому відповідні заяви слід розглядати в порядку цивільного судочинства 9статті 1212.1213 ЦК України).

З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір з приводу стягнення суми наданої дитині тимчасової державної допомоги, яка підлягає стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку, тобто цей спір не є публічно-правовими, оскільки підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі ч. 10 ст. 181 СК України.

Постановляючи 03.07.2015 року ухвалу про відмову у відкритті провадження - суд першої інстанції не прийняв до уваги вищевказані обставини, норми матеріального і процесуального права та прийшов до неправильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом УПСЗН Самарської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_2 про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

За таких обставин, ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для повторного вирішення питання щодо відповідності позову вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України та можливості відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасувати, матеріали позовної заяви повернути до того ж суду для повторного вирішення питання щодо відповідності позову вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України та можливості відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ: