Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 39 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Коростенська міська державна нотаріальна контора Житомирської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 19.12.2007 року на ім'я ОСОБА_2 В обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_3 Вона доглядала матір, надавала матеріальну допомогу, лікувала, проживала разом. Всі речі, що належали матері, перейшли в її користування, а отже вона фактично прийняла спадщину. Незважаючи на це, відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на всю квартиру № 1, що складає ? частину житлового будинку АДРЕСА_1. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 09.04.2008 року встановлено факт, що ОСОБА_3 є її матір'ю. Крім того, суд визнав за нею (ОСОБА_1І.) право власності на спадкове майно у вигляді грошових заощаджень на рахунках у банках. 29.10.2014 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про внесення змін у свідоцтво про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено. Вважає, що вона має право на спадщину за законом на половину квартири, оскільки прийняла спадщину на частину майна.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та задовольнити її позовні вимоги. Зазначила, що суд не прийняв до уваги те, що за нею визнано право власності на частину спадкового майна - грошові вклади, а отже вона прийняла спадщину.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у встановленому законом порядку спадщину не прийняла, а тому позов є необгрунтованим. Проте, повністю погодитися з таким висновком не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1, що складала ? частину вказаного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона померла. На день смерті ОСОБА_3 постійно (з 31.06.1979 року) була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1. На час смерті спадкодавця в цій квартирі постійно був зареєстрований, проживав син - ОСОБА_2

19.12.2007 року ОСОБА_2 (спадкоємець першої черги) звернувся із заявою до Коростенської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Зазначив, що спадкове майно складається із вищевказаної квартири, інших спадкоємців немає. ОСОБА_1 - дочка ОСОБА_3 (спадкоємиця першої черги) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, що підтверджується матеріалами спадкової справи №564 за 2007 рік.

19.12.2007 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, що складала ? частину вказаного будинку.

У березні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 є її матір'ю. Крім того, зазначила, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки користувалася спадковим майном, має на руках правовстановлюючі документи щодо грошових вкладів спадкодавця, а тому просила визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді грошових заощаджень.

ОСОБА_2 з позовом погодився, про що подав до суду відповідну заяву.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2008 року встановлено факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є матір'ю ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді грошових заощаджень, які знаходяться на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, що відкриті на ім'я спадкодавця у філії Коростенського відділення Ощадного банку України №281/079, та на рахунках НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, що відкриті на ім'я спадкодавця у філії Коростенського відділення Ощадного банку України № 281/084.

Оскільки дане рішення ніким не оскаржувалось та є чинним, колегія суддів не може вдаватися до його оцінки.

Крім того, у жовтні 2014 року ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву, в якій на підставі ст. 1300 ЦК України, просила внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2007 року, зазначивши, що брат не надає згоди на внесення таких змін. 11.11.2014 року нотаріусом відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачка взагалі не прийняла спадщину, оскільки не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надала доказів на підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем. ОСОБА_1 на підставі рішення суду прийняла спадщину на частину майна - грошові вклади, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину на все майно.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка пропустила трирічний строк звернення до суду, оскільки спадкодавець померла у лютому 2006 року, свідоцтво про право на спадщину відповідач отримав у лютому 2007 року, рішення про визнання за позивачкою права на частину спадкового майна набрало чинності у квітні 2008 року, а до суду з даним позовом звернулася тільки у грудні 2014 року.

Слід зазначити, що ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та її представник не змогли пояснити, коли позивачці стало відомо про отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок та порушення її прав. При розгляді справи про визнання права власності на частину спадкового майна - грошові заощадження, ОСОБА_1 про наявність іншого спадкового майна не зазначала.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 подав заяву про застосування строку позовної давності. При розгляді справи він зазначив, що ОСОБА_1 достовірно було відомо про отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, оскільки вони домовилися, що квартиру успадковує він, а сестра - грошові заощадження. Тому, у 2008 році сестра просила визнати право власності тільки на грошові заощадження, хоча на той час він вже оформив технічний паспорт на квартиру та отримав свідоцтво.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав, а саме у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за пропуском строку звернення до суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді