Номер провадження: 22-ц/785/472/15
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т.С.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Головченко Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2014 року по справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна,-

встановила:

У березні 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17.02.2010 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на нежитлове приміщення підвалу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1661; витребувати від ОСОБА_3 нежитлове приміщення підвалу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та передати зазначене приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням підвалу, загальною площею 79,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_3; також просив стягнути з відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Департамент комунальної власності Одеської міської ради подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що під час відчуження спірного майна наміри відповідачів були спрямовані на порушення конституційних прав позивача або незаконне заволодіння його майном. Відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного майна, тому відсутні підстави для витребування майна з його володіння.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2014 року зазначеним вимогам не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2009 року за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано право спільної сумісної власності на допоміжне приміщення (підвал) загальною площею 79,5 кв.м., що розташоване під нежитловим приміщенням площею 153,8 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 (а.с.22-23).

Право власності ОСОБА_4 зареєстрували в КП "Одеське МБТІ та РОН" 04.02.2010 року.

17 лютого 2010 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній придбав зазначене вище нежитлове приміщення підвалу, що підтверджується договором серії ВМР № 146068 (а.с.31-32).

23.10.2010 року ОСОБА_3 зареєстрував в КП "Одеське МБТІ та РОН" своє право власності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2011 року за заявою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2009 року було скасовано за нововиявленими обставинами (а.с.24-25).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишено без розгляду (а.с.26).

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу допоміжного приміщення (підвалу). ОСОБА_3 звернувся у свою чергу з зустрічними вимогами до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено, зустрічні вимоги ОСОБА_3 задоволено (а.с.27-29).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2011 року заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2011 року за нововиявленими обставинами задоволено, рішення суду скасовано та справу призначено до розгляду (а.с.30).

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу допоміжного приміщення (підвалу), загальною площею 79,5 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та визнано право власності на зазначене приміщення за ОСОБА_3.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2013 року апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено. Скасовано рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, та у його задоволенні відмовлено (а.с.41-45).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.12.2013 року рішення суду апеляційної інстанції від 21.06.2013 року залишено без змін.

Таким чином, оскільки останнє рішення у справи, яка стосувалася права власності на спірне приміщення, було у 2013 році, то висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу.

Колегія суддів звертає увагу, що первісне відчуження спірного об'єкту здійснилось шляхом реєстрації права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яке є скасованим на даний час, та з порушенням ч. 5 ст. 16, п. 30 ст. 26, ч. 5, 6 ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.ст. 319, 321 ЦК України.

Так, нежитлове підвальне приміщення, що розташоване під нежитловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1, яке придбав ОСОБА_3, є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси.

Зазначене підтверджується рішенням виконавчого комітету Сталінської районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 07.08.1948 року № 1511; рішенням Одеської обласної ради від 25.11.1991 року № 266-1; рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.12.2009 року № 1172; свідоцтвом про право власності на нежитлове приміщення, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради від 18.02.2010 року; витягом про державну реєстрацію прав на нежитлові приміщення - підвалу.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що власник підвального приміщення в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради був позбавлений права власності на спірне майно без законних на то підстав, чим були порушені його права, які закріплені у ст. 321 ЦК України.

Згідно листа КП "БТІ" Одеської міської ради від 28 травня 2013 року підвальне приміщення по АДРЕСА_1, площею 72,7 кв.м., зареєстроване за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Первинна реєстрація підвального приміщення площею 79,5 кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2009 року.

Первинні технічні паспорти на дані приміщення за внутрішнім планом відрізняються, але ці приміщення є ідентичними, що було встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2013 року, та спростовує посилання представника ОСОБА_7, що це різні приміщення.

Відповідно до ст.ст. 203 ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та ч. 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 215 ЦК України недійсною є угода, якщо її недійсність встановлена законом (нікчемна угода).

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки, договір купівлі-продажу спірного підвального приміщення був укладений з порушенням закону та підставою набуття права власності у продавців правочину було рішення суду, яке є скасованим на даний час, то він підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі , якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, вимоги позивача про витребування спірного підвального приміщення на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції, при ухваленні рішення, не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для справи, та в порушення вказаних вище норм матеріального та процесуального права безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовом та поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради судовий збір у сумі 236,5 грн. (114,7грн. +121,8 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17.02.2010 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на нежитлове приміщення підвалу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Витребувати від ОСОБА_3 нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 79,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та передати зазначене приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Усунути перешкоди у користуванні нежитловим підвальним приміщенням, загальною площею 79,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради судовий збір у сумі 236,5 грн. (114,7грн. +121,8 грн.).

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов