АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 3196 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Лозинська М.І.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: відповідача та представника відповідача ФОП ОСОБА_2 -

ФОП ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Солом'янського районного суду м.Києва від 26 серпня 2014 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 26.08.2014 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою забезпечити позов, а саме накласти арешт на майно відповідачів - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та на рухоме і нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2. Посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що у заяві про забезпечення позову вона зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу ФО-П ОСОБА_3 на праві власності, в якій, також зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не звернув увагу, що вона надала інформацію про боргові зобов'язання відповідача ФО-П ОСОБА_2 перед фізичними особами та певними органами держави, що підтверджено судовими рішеннями по справам, у яких мати ОСОБА_2 була його представником.

Наявність же вказаного позову, у тому числі і до матері ОСОБА_2, може спонукати останніх переоформити вищевказану квартиру на інших осіб з метою уникнення від виконання рішення суду у випадку задоволення її позову.

В суді апеляційної інстанції відповідач та представник відповідача ФОП ОСОБА_2 - ФОП ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої судом ухвали. Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Неявка ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Так, в провадженні судді Солом'янського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів 34 166,96 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.08.2014 року відкрито провадження по даній справі.

Позивачем разом з позовом подано до суду письмову заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. Як зазначає ОСОБА_4, вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_3. Заявник також просить суд накласти арешт та рухоме і нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, оскільки відповідачі, маючи боргові зобов'язання перед позивачем, ухиляються від їх виконання.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, знаходяться у нього або у інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову в мотивувальній частині ухвали дійшов висновку про те, що є доцільним відмовити ОСОБА_4 в задоволенні заяви про забезпечення позову у зв'язку з тим, що вона не надала суду документів, які б свідчили про власників майна, на яке вона просить суд накласти арешт, але в резолютивній частині судового рішення суд ухвалив повернути заяву позивачці у зв'язку з тим, що її подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України. Тобто, мотивувальна частина ухвали суду не відповідає її резолютивній частині. Таким чином, судом порушено порядок встановлений законом для вирішення питання про забезпечення позову.

Безпідставним для повернення заяви є висновок суду першої інстанції про те, що заявником не додано документів, що підтверджують право власності відповідачки на зазначену позивачем квартиру. Суд, має право згідно з нормами чинного законодавства отримати допустиме письмове підтвердження на предмет того, чи належить вищевказана квартира відповідачці. Позивач же у передбачений законами спосіб не має такої можливості, а тому суд зобов'язаний був роз'яснити позивачці зміст ч.4 ст. 10 ЦПК України та надати їй допомогу в отриманні відомостей щодо власника зазначеної квартири від відповідних органів.

Таким чином, посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права щодо повернення їй заяви про забезпечення позову є обґрунтованими та такими, що відповідають дійсності.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає питання щодо перевірки відповідності заяви вимогам закону та вирішення питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.Києва від 26 серпня 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: