Справа № 742/3266/15-ц Провадження № 22-ц/795/2323/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бездідько В. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області про стягнення заборгованості зі сплати одноразової грошової допомоги, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог

Вказаним рішенням задоволено позов та стягнуто з Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_6 заборгованість зі сплати одноразової грошової допомоги в сумі 23944 грн. 86 коп., а також стягнуто з Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим у звязку з його невідповідністю вимогам матеріального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на норми ОСОБА_7 законів про працю України, оскільки передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення таких спорів не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницькій склад органів внутрішніх справ тощо). Спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відносини щодо проходження служби в органах внутрішніх справ не є трудовими, і всі питання щодо звільнення (поновлення на службі)? cтягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають вирішенню відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (зі змінами і доповненнями), а не норм ОСОБА_7 законів про працю України. Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 № 393, не встановлені чітко терміни виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоровя та не прописані джерела їх фінансування.

Державна служба охорони діє на підставі Положення про Державну службу охорони при МВС, затвердженого постановою КМУ від 10.02.1993 № 615проводить свою діяльність на засадах госпрозрахунку за рахунок коштів, одержаних її підрозділами охорони за організацію і надання послуг охорони та безпеки за договорами. Наявна дебіторська заборгованість за надані УДСО послуги охорони негативно впливає на своєчасність розрахунків з колишніми працівниками, і виплата ОСОБА_6 одночасно всієї суми заборгованості з одноразової грошової допомоги при звільненні спричинить неспроможність УДСО здійснювати виплати іншим 13-ти звільненим працівникам. УДСО здійснює виплати одноразової грошової допомоги звільненим працівникам відповідно до графіків виплат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5,, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а провадження у справі закриттю, виходячи з наступного.

ОСОБА_6 з 02.06.1996 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, і згідно з наказом від 26.06.2015 року він був звільнений з органів МВС у запас Збройних Сил через обмежений стан здоровя за п. 63 «в» (а.с.5-6, 21).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. № 1294 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, питання щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ врегульовані нормами спеціального законодавства.

При цьому структура, склад, умови та розмір такої одноразової грошової допомоги, яка належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, визначається також спеціальними нормативно-правовими актами, якими є постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 та Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ № 499, що затверджена на виконання зазначеної постанови Кабміну України № 1294.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим ОСОБА_7, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦПК України, яка передбачає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, встановлено, що суди в порядку цивільного судочинства розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в порядку п. 63 «в» (через обмежений стан здоровя) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суди повинні враховувати, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції:

- понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини першої статті 3 КАС України;

- визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у частині першій статті 17 КАС України;

- встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина друга статті 17 КАС України);

- встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина третя статті 17 КАС України).

Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що спір позивача, як особи, яка перебувала на публічній службі, стосується фактично дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України через види публічної служби визначено її поняття.

Публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова служба), дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 565-XII від 20.12.1990 року «Про міліцію», працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно зі статтями 7, 9 закону України «Про міліцію», на атестованих працівників служби охорони поширюються права і обовязки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що предметом спору є виплати, пов'язані з проходженням публічної служби.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 18 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, позовні вимоги публічних службовців про стягнення грошового забезпечення (грошового утримання), навіть у звязку зі звільненням, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосуються проходження особою публічної служби. ОСОБА_7 законів про працю України можуть застосовуватися до таких осіб лише субсидіарно, але від цього правовідносини не перестають бути відносинами публічної служби і не стають трудовими.

Зважаючи на наведене вище, рішення суду необхідно скасувати та закрити провадження у цивільній справі на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та розяснити позивачу його право звернутися з позовом у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205 ч.1, 206, 303, 307, 310, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року - скасувати.

Провадження в цивільній справі позовом ОСОБА_6 до Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області про стягнення заборгованості зі сплати одноразової грошової допомоги закрити.

Розяснити ОСОБА_6 його право на звернення до суду з даним позовом в порядку ОСОБА_7 адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: