Справа №442/1169/15-ц
Провадження №2/442/640/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, а саме неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1, по АДРЕСА_1

Позов мотивує тим, що між ним та відповідачкою 23.09.2006 року було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Незважаючи на спільно прожиті роки та народження сина, сімейне життя у них не склалось. Ще з перших років подружнього життя у них постійно виникали сварки та непорозуміння. Дружина часто зраджувала йому. Він намагався пробачати, робити вигляд, що не помічає подружньої зради. Майже три роки назад відповідачка зраджувала йому з іншим чоловіком, у якого є сім»я та троє дітей. Ця подружня зрада тривала недовго, адже він намагався зберегти сімейні відносини та зберегти повноцінну сім»ю для їхнього сина. Відповідач запевняла його, що більше зраджувати не буде. Однак, незважаючи на всі обіцянки його дружина знову його зрадила. Під час чергових подружніх зрад. Відповідач залишала їхнього сина на його родичів, друзів. Часу на виховання дитини у неї ніколи немає. Фактично, всі турботи, які має виконувати його дружина по відношенню до їхнього сина як мати, лягли на його плечі. Відповідачка зовсім не цікавиться життям дитини, не допомагає йому у навчанні. Всі витрати на утримання будинку та забезпечення їхнього сина усім необхідним лягли на його плечі. У відповідачки постійно не має грошей на одяг чи продукти харчування для сина. На даний час він проживає разом з сином. Дружина залишивши сина, переїхала до нового коханця.

Позивач позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задоволити. Має достатні доходи, щоб забезпечити дитині належні умови, його середньомісячний заробіток становить 3000-4000 грн.

Відповідачка позов визнала, пояснивши, що на даний час не має змоги взяти проживати сина до себе, однак не відмовляється від нього. Коли налагодить своє життя, має намір забрати його до себе. На даний час у неї є інша сім»я.

Представник третьої особи ОСОБА_4 не заперечила в частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1, що проживає АДРЕСА_1, оскільки такий зможе забезпечити належні умови виховання та проживання сина.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Встановлено, що подружжя сторін ОСОБА_1, зареєструвало шлюб 23 вересня 2006 року у Топільницькій сільській раді Львівської області Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №8.

Від даного шлюбу подружжя є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, відповідачка має іншу сім»ю, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Водночас, у відповідності до п.14, 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

За змістом частин першої та другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.ст.141,142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи наведене, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дитини, та можливості батьків, суд вважає, що визначення місця проживання сина разом з батьком, в повній мірі відповідати розвитку та інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 23 вересня 2006 року у Топільницькій сільській раді Львівської області Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №8.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишається без змін.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1, що проживає АДРЕСА_1.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Івасівка А.П.