Справа № 190/320/15-ц
Провадження №2/190/213/15
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 лютого 2015 року м.П'ятихатки

Суддя П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області Семенников О.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування заявлених вимог зазначаючи, що з відповідачем проживала сімейним життям без укладання шлюбу з 2005 року до 2010 року, від якого сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час з відповідачем проживають окремо, позивач, починаючи з 2010 року неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу дитині, проте відповідач матеріальної допомоги на виховання та утримання дитини не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивача, у звязку з чим ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 24.02.2012 року (останні три роки перед зверненням до суду),, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам п.6) ч.2 ст.119 ЦПК України виходячи з наступного.

Положення п.6) ч.2 ст.119 ЦПК України передбачають необхідність зазначення у позові доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Посилаючись в поданій заяві в обґрунтування заявлених вимог на вжиття ОСОБА_1 заходів щодо одержання аліментів на утримання дитини з відповідача саме з 2010 року, та на неотримання аліментів у звязку з ухиленням відповідача від їх сплати, позивач ОСОБА_1 будь-яких доказів на підтвердження зазначених нею в позові обставин вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від їх сплати саме з 2010 року не зазначає, на наявність підстав для звільнення від доказування цієї обставини не вказує.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на неодноразове звернення до відповідача з 2010 року по час звернення до суду з проханням сплати аліментів, та отримання відповідних відмов відповідача від сплати аліментів, проте будь-яких доказів на підтвердження зазначених нею обставин щодо звернення з такими вимогами до відповідача з 2010 року (надання відповідачем відмов) також не зазначає, про наявність підстав для звільнення від доказування цієї обставини не вказує.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи вищезазначені обставини, згідно ст.121 ЦПК України суд вважає за необхідним позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, але не більше трьох днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись п.п.3), 6) ч.2 ст.119, ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без руху, зобов'язавши заявника усунути виявлені недоліки.

Встановити строк для виконання вимог ухвали - три дні з дня її отримання.

Розяснити заявнику, що у разі не виправлення зазначених недоліків заява буде вважатися не поданою і підлягатиме поверненню.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає

Суддя О.Ю.Семенников