У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Державний Ощадний Банк України» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач належним чином не підтвердив остаточний розмір заборгованості за кредитним договором № 891/1 від 19 серпня 2008 року.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

До висновків у справі суди дійшли на підставі з'ясування тих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами і досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги відносно неправильного встановлення фактичних обставин справи в частині вимог до поручителя не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки, відмовляючи у позові, суди виходили із недоведеності позивачем його позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка підлягала стягненню з відповідачів.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» відхилити, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун

С.П. Штелик