Справа № 366/38/15-ц
Провадження № 2/366/37/15
У Х В А Л А

2 березня 2015 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., при секретарі Мартовицькій Н.Є., з участю представника недієздатної ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків справу за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом законного представника недієздатної особи (ОСОБА_2 Валерівїни) директора Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9865,58 грн. Справа призначена до попереднього розгляду.

Під час попереднього розгляду було встановлено, що відповідачка визнана судом недієздатною, постійно проживає у Сукачівському психоневрологічного будинку-інтернату, на директора якого покладено обовязки опіки і піклування про ОСОБА_2

Як законний представник недієздатної директор Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату скористався своїм правом та предявив зустрічним позов про визнання укладеного ОСОБА_2 кредитного договору недійсним та просив призначити у справі судову психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання «Чи могла ОСОБА_2 станом на 20.07.2011 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?».

В обгрунтування позовних вимог по зустрічному позову представник недієздатної посилався на те, що відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2011 року ОСОБА_4 (вона ж «Войтюк» за шлюбним прізвищем), визнана недієздатною. Згідно з цим рішенням вона була передана до рук органів опіки та піклування, функції якого у відношенні недієздатних та обмежених у цивільній дієздатності осіб, покладені на управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради. Згідно з путівкою № 25, яка була дійсна до 17.04.2012 року, ОСОБА_2 була направлена на державне утримання до Сукачівського психоневрологічного інтернату, як інвалід 2 групи з дитинства. 19.03.2012 року хвора ОСОБА_2 прибула до Сукачівського психоневрологічного інтернату, а рішенням виконавчого комітету Ладижицької сільської ради № 55 від 25.07.2014 року обовязки опіки і піклування щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, покладено на Сукачівський ПНБІ в особі директора ОСОБА_3

Згідно ч.4 ст. 67 ЦК України «опікун зобовязаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного».

Оскільки у особовій справі підопічної ОСОБА_2 є рішення суду від 16.09.2011 року про визнання її недієздатною, враховуючи психічний стан її здоровя, виникають сумніви у тому, чи розуміла ОСОБА_2 під час укладення кредитного договору - 20.07.2011 року - значення своїх дій та чи могла керувати ними.

У судовому засіданні представник недієздатної підтримала зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, надіславши письмове заперечення проти зустрічного позову. Первісний підтримали у повному обсязі. Будучи допитаною у якості свідка ОСОБА_1 дала показання про те, що ОСОБА_2 поступила в Сукачівський психоневрологічний будинок-інтернат 20.03.2012 року. З того часу у неї періодично бувають напади епілепсії. Іноді агресивна, конфліктна. В реальному середовищі вона не орієнтується (про те, що має дитину жодного разу не згадала). На питання про взятий кредит, стверджує, що не брала його, а брала сестра. ОСОБА_4 ж у банк не ходила. Лікувалась у Глевасі. Орієнтації у грошах (купюрах і т.д.) немає. Взагалі орієнтується на примітивному рівні. Саме тому і виникло питання у тому, чи розуміла вона, якщо кредит оформляла саме вона, значення своїх дій. Відповідно слід у справі призначити експертизу.

Відповідно до акту № 215 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної 13.07.2011 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає на легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки, що потребують догляду та лікування у вигляді олігофренії в ступені помірно вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю внаслідок перинатального органічного ураження головного мозку, що зумовило у ОСОБА_4 епілепсію. Ступінь виразності психічних розладів у ОСОБА_4 такий,що вона не може передбачати наслідки своїх дій, правильно усвідомлювати їх значення та керувати ними.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що для з*ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань, необхідно призначити судово-психіатричну (амбулаторну) експертизу.

Керуючись ст. 143, 144, 145, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У справі за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом законного представника недієздатної особи (ОСОБА_2 Валерівїни) директора Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним призначити судово-психіатричну (амбулаторну) експертизу.

1)
Для з*ясування психічного стану ОСОБА_2 на час укладення кредитного договору призначити судову психіатричну експертизу, поставивши перед експертами наступне питання: «Чи могла ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 20.07.2011 року розуміти значення своїх дій та керувати ними при укладанні кредитного договору?»

Проведення експертизи доручити спеціалістам Київського обласного спеціалізованого психіатрично-наркологічного медичного обєднання (м. Глеваха).

В розпорядження експертів направити цивільну справу № 366/38/15-ц.

Експертів, які будуть проводити експертизу, попередити про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України за відмову без поважної причини надати висновок та за надання завідомо неправдивого висновку.

Провадження у справі зупинити до отримання висновку експертизи.

Суддя: (ОСОБА_5П.)