Справа №487/3398/15-ц 08.12.2015 08.12.2015 08.12.2015
Провадження №22-ц/784/2999/15
Суддя по 1 інстанції Андрощук В.В.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

8 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2015 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, стягнутих рішенням суду на неповнолітню доньку, яка утворилася в сумі 20 144 грн. за період з 1 листопада 2007 року по 30 листопада 2014 року (станом на 1 грудня 2014 року). Крім того, просила стягнути неустойку (пеню) в сумі 1 444,78 грн. за прострочення сплати аліментів з 1 квітня по 1 грудня 2014 року.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 1 444,78 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 1 квітня по 1 грудня 2014 року, а також 487,20 грн. судового збору на користь держави. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та неогрунтованість рішення щодо відмови у стягненні заборгованості по аліментам, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбних відносин у них 25 жовтня 1998 року народилася донька ОСОБА_4. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 15 квітня 2004 року.

Рішенням Заводського районного суд м. Миколаєва від 23 вересня 2004 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 1 вересня 2004 року і до повноліття дитини.

Виконавчий лист № 2-5897/2004, виданий на підставі вказаного рішення, перебуває на примусовому виконанні міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Згідно із довідкою розрахунком, виданою державним виконавцем 22 грудня 2014 року за № 648, заборгованість відповідача по аліментам за період з 1 листопада 2007 року по 30 листопада 2014 року (станом на 1 грудня 2014 року) становить 20 144 грн. (а.с. 7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заборгованість по аліментам, яка виникла при виконанні рішення суду, погашається в порядку виконавчого провадження.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину.

Згідно із ч.1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи. Місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно ч. 9 цієї статті Закону, а також ч. 4 ст. 195 СК України суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності спору про розмір нарахованої заборгованості, вона стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно витлумачив вимоги закону, є необґрунтованими.

За такого, колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: