Справа №531/285/15-ц
Провадження №4-с/531/3/15
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Шаршонь Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Полтавської області про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець М.В., щодо відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 27.10.2014 року №45215674. Надміру сплачені суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, ОСОБА_1 просить повернути.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що ВДВС Карлівського РУЮ відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», заборгованості по ІТЗ у розмірі 30 грн. та судового збору у розмірі 51 грн. Виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа №2-100/10 від 15.02.2010 року. При відкритті виконавчого провадження, державним виконавцем Рець М.В. порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутня заява стягувача) та ст. 22 даного Закону (строки пред'явлення виконавчого листа до виконання). Державним виконавцем також порушено вимоги частин 2, 5 ст. 25, ч. 3 ст. 27 та ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: не пересвідчився чи отримано боржником копію постанови про відкриття виконавчого провадження і почав примусове виконання рішення, при цьому виніс постанови про стягнення виконавчого збору та виконавчих витрат. Про проведення виконавчих дій ОСОБА_1 стало відомо 12.12.2014 року - зі слів дружини. До цього, жодних листів чи повідомлень скаржник не отримував. 15.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ДВС за роз'ясненням і за результатами звернення матеріали виконавчого провадження залишені без змін. На вимогу ДВС, 18.12.2014 року боржником перераховано кошти в сумі 139,10 грн. В зазначений день також направлено заяви про долучення до матеріалів виконавчого провадження квитанції про сплату, клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та клопотання про відстрочення строку добровільного повернення коштів. Виходячи з зазначеного, з матеріалами виконавчого провадження заявник ознайомився лише 24.12.2014 року. З зазначених підстав, керуючись положеннями ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, а саме: просить визнати дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження незаконними, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, скаргу підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець, дії якого оскаржуються та який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. В матеріалах справи міститься заперечення державного виконавця на скаргу, відповідно до якого вважає її не обґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні.

Представник сторони виконавчого провадження ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в судове засідання не з'явилась, від неї надійшло заперечення, згідно якого вважає, що рішення та дії державного виконавця є повністю законними, в зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні скарги, а також розглянути справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження і вчинення виконавчих дій та просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року, посилаючись на закінчення строків пред'явлення виконавчого листа до виконання, а також на відсутність заяви стягувача про примусове виконання рішення.

В матеріалах справи міститься постанова від 27.10.2014 року. Виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа №2-100/10 виданого 15.02.2010 року. Згідно постанови, заява про примусове виконання була подана 22.10.2014 року. (а.с. 4) При цьому, під час розгляду справи встановлено, що провадження було відкрито державним виконавцем Рець М.В. не на підставі заяви стягувача, а у зв'язку з надходженням виконавчого листа від ВДВС Машівського РУЮ, якими 03.10.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-100/10 від 15.02.2010 року і направлено виконавчий документ за належністю, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження.

Частина 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», серед підстав для відкриття виконавчого провадження, окрім заяви стягувача на примусове виконання рішення (пункт 1), називає також і інші випадки передбачені Законом (п. 4).

Таким чином, посилання скаржника на те, що постанова є неправомірною за відсутності заяви стягувача - необґрунтоване.

З наданих суду матеріалів також вбачається, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-100/10, відкривалось державним виконавцем ВДВС Карлівського РУЮ Дібрівною Т.Ю. - 16.04.2013 року. Згідно даної постанови, заява про примусове виконання подана до ДВС 12.04.2013 року. В подальшому, дане виконавче провадження було закінчено державним виконавцем Пустогородською А.В., на підставі п. 10. ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (постанова від 27.06.2014 року).

В судовому засіданні досліджено виконавчий лист №2-100/10 виданий Карлівським районним судом 15.02.2010 року. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 15.02.2013 року. (а.с. 11) Такий строк пред'явлення до виконання виконавчого листа (3 роки), був передбачений статтею 21 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент його видачі.

Згідно наданих суду доказів державним виконавцем, вперше заяву на примусове виконання виконавчого листа №2-100/10, було подано 12.04.2013 року, що зазначено у постанові від 16.04.2013 року. Строк пред'явлення даного виконавчого листа до виконання - до 15.02.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

В той же час, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання, після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Пред'явлення виконавчого листа до виконання в межах строку підтверджується доданими до заперечення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» документами, а саме: заявою №19-06/620 від 30.01.2013 року про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-100/10; заявою №29-06/2121 від 02.04.2013 року про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-100/10, копією ухвали Карлівського районного суду від 12.03.2013 року.

Отже, посилання скаржника на те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження після спливу строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є неспроможними і тому в задоволенні скарги в цій частині необхідно відмовити.

В частині скарги щодо скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, то в цій частині скарга підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, а згідно скарги, останній дізнався про наявність виконавчого провадження лише 12.12.2014 року, тоді як оскаржувані постанови винесені 04.11.2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Тобто, як виконавчий збір, так і витрати виконавчого провадження підлягають стягненню лише в разі, коли боржник добровільно не виконує рішення. В той же час, згідно скарги, ОСОБА_1, після наданих 15.12.2014 року роз'яснень державним виконавцем, добровільно 18.12.2014 року погасив заборгованість, про що надав 19.12.2014 року державному виконавцю відповідну квитанцію, про що також вказується в запереченні державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 19, 21, 23-26, 28, 31, 41, 49 ЗУ «Про виконавче провадження» ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича, щодо винесення по виконавчому провадженні ВП №45215674 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04 листопада 2014 року та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 04 листопада 2014 року.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 08,10 грн., винесену 04 листопада 2014 року, ВП №45215674, у зв'язку з чим повернути ОСОБА_1 сплачений ним виконавчий збір у розмірі 08,10 грн.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Карлівського РУЮ Рець Миколи Васильовича про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн., винесену 04 листопада 2014 року, ВП №45215674, у зв'язку з чим повернути ОСОБА_1 сплачену ним суму витрат на проведення виконавчих дій - 50 грн.

В задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Карлівський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя