АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря: Лук'янишина М.В.

за участю: представника позивача - Кисилиці Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє за довіреністю та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Фідобанк» в травні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/0999/81/05620, згідно умов якого ОСОБА_2 були надані кредитні кошти в сумі 52 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 21 жовтня 2027 року зі сплатою 12,5% річних та формою погашення ануїтет.

24 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/5810/9/08266, згідно умов якого ОСОБА_2 були надані кредитні кошти в сумі 60 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 23 грудня 2014 року зі сплатою 13,5% річних та формою погашення ануїтет.

Як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №

__________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/443/15 Головуючий у 1 інстанції: Костишин Н.Я.

Категорія: 19/27 Доповідач: Литвинюк І.М.

2

014/5810/9/08266, між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року, відповідно до умов якого остання поручилася перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань, що випливають з укладеного між ним та Банком кредитного договору № 014/5810/9/08266.

Зазначав, що ОСОБА_2 порушує взяті на себе зобов'язання щодо сплати платежів за кредитними договорами, і станом на 14 квітня 2014 року його заборгованість за кредитним договором №014/0999/81/05620 становить 53 518,23 дол. США, з яких: 49 306,52 дол. США - основний борг за кредитом; 4 211,71 дол. США - заборгованість по відсотках та 1 972,51 грн. - пеня за прострочення користування кредитом; 1 756,15 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/5810/9/08266 станом на 14 квітня 2014 року становить 39 354,79 дол. США, з яких: 35 754,05 дол. США - основний борг за кредитом; 3 600,74 дол. США - заборгованість по відсотках та 2 553,63 грн. - пеня за прострочення користування кредитом; 1 583,97 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Дані заборгованості не були погашені ні позичальником, ні поручителем, не дивлячись на письмові вимоги про це.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №014/0999/81/05620 від 22 жовтня 2007 року у розмірі 53 518,23 дол. США, що станом на 14 квітня 2014 року за курсом НБУ (1дол.=12,97709) становить 694 510,89 грн. та 3 728,66 грн. пені. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року в розмірі 39 354,79 дол. США, що станом на 14 квітня 2014 року за курсом НБУ (1дол.=12,97709) становить 510 710,65 грн., 4 137,60 грн. пені та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн..

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Фідобанк» про визнання договору поруки припиненим.

Посилалася на те, що 24 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/5810/9/08266, згідно умов якого ОСОБА_2 були надані кредитні кошти в сумі 60 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 23 грудня 2014 року зі сплатою 13,5% річних та формою погашення ануїтет.

В той же день між нею та Банком було укладено договір поруки, відповідно до якого вона поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором.

15 січня 2010 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 24 грудня 2007 року, згідно з умовами якої змінено графік та порядок погашення кредиту, а також збільшено суму боргу за кредитом з 60 000 дол. США до 66 937,51 дол. США, внаслідок чого збільшено обсяг її відповідальності. При цьому додаткова угода була укладена без згоди і повідомлення її, як поручителя.

Посилаючись на ці обставини, просила визнати договір поруки №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року, укладений між нею та ВАТ «Ерсте Банк», припиненим з 15 січня 2010 року.

3

Ухвалою суду від 01 жовтня 2014 року допущено правонаступництво у даній справі заміною позивача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «ФК «Глобал Фінанс».

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2015 року позов ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» заборгованість за кредитним договором №014/0999/81/05620 від 22 жовтня 2007 року у розмірі 53 518,23 дол. США, що станом на 14 квітня 2014 року за курсом НБУ (1 дол.=12,97709 грн.) становить 694 510,89 грн. та 3 728,66 грн. пені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» заборгованість за кредитним договором №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року у розмірі 39 354,79 дол. США, що станом на 14 квітня 2014 року за курсом НБУ (1дол.=12,97709) становить 510 710,65 грн. та 4 137,60 грн. пені.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На дане рішення представник відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесеним з порушенням нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Посилається на те, що позивач не надав жодного бухгалтерського документу, який би міг підтвердити розрахунок позивача та факт отримання відповідачем грошових коштів; позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності; судом не зменшено розмір неустойки, яка підлягає стягненню з боржника; без згоди поручителя були внесенні зміни у зобов'язання, а тому порука вважається припиненою. Крім того, ТОВ «ФК «Глобал Фінанс» не може бути правонаступником за валютним кредитом, оскільки не має ліценції та відповідних дозволів на ведення рахунків в іноземній валюті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 допустив неналежне виконання своїх обов»язків, передбачених кредитним договором, не сплачував кредит та проценти за його користування відповідно до умов договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. ОСОБА_3, уклавши з позивачем додаткову угоду до договору поруки, як поручитель дала свою згоду на зміну зобов»язання за кредитним договором, внаслідок чого збільшився обсяг її

4

відповідальності. Підстави для застосування позовної давності відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» , правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» (т. 1 а.с. 40-44), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/0999/81/05620, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 52 000,00 дол. США зі строком користування кредитними коштами до 21 жовтня 2027 року, зі сплатою 12,5% річних (п.1.1 договору).

Згідно з п. 1.3. кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно шляхом сплати кожного місяця рівних платежів (ануїтетні платежі) відповідно до графіку платежів, наведеного в додатку №1 до цього договору (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 9.1. за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

15 січня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, в т.ч. основної (позичкової) заборгованості за кредитом, процентів, комісій, неустойки (пені, штрафів) та інших платежів, здійснюється автоматично на умовах договірного списання кредитором коштів з поточного рахунку позивальника (п.1.8. додаткової угоди № 1).

Пунктом 1.9.2. цієї угоди підписанням додаткової угоди позичальник надає кредитору право для погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором, здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку позичальника № НОМЕР_1, відкритого у кредитора, а в разі надання кредиту в іноземній валюті - також з рахунку позичальника НОМЕР_2 відкритого у кредитора (п.1.8.1. додаткової угоди №1). Якщо позичальник поповнює поточний рахунок на суму, що перевищує суму планового платежу за графіком, але не надає заяву про дострокове погашення кредитної заборгованості, грошові кошти зараховуються на поточний рахунок позивальника і списуються в подальшому згідно з графіком.

В результаті неналежного виконання умов даного кредитного договору у відповідача ОСОБА_2 станом на 14 квітня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 53 518,23 дол. США, що станом на 14 квітня 2014 року за курсом НБУ (1дол.=12,97709) становить 694 510,89 грн., з яких: 49 306,52 дол. США - основний борг за кредитом; 4 211,71 дол. США заборгованість по відсотках, а також 3 728,66 грн. пені, з яких: 1 972,51 грн. - пеня за прострочення користування кредитом; 1 756,15 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків. Вказана заборгованість підтверджується поданим розрахунком позивача.

5

Також встановлено, що 24 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/5810/9/08266, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 60 000 дол. США, зі строком користування кредитними коштами до 23 грудня 2014 року, зі сплатою 13,5% річних (п.1.1. договору).

Пунктом 1.3. вказаного договору повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно шляхом сплати кожного місяця рівних платежів (ануїтетні платежі) відповідно до графіку платежів, наведеного в додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п. 5.2. позичальник зобов'язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно, до 15 числа кожного місяця, сплату ануїтетних платежів згідно з графіком платежів, що є додатком №1 до цього договору. Сума щомісячного ануїтетного платежу становить 1 107,89 дол. США (Додаток №1 до договору)

Відповідно до п. 9.1. за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

15 січня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року, відповідно до умов якої погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, в т.ч. основної (позичкової) заборгованості за кредитом, процентів, комісій, неустойки (пені, штрафів) та інших платежів, здійснюється автоматично на умовах договірного списання кредитором коштів з поточного рахунку позичальника (п.1.8. додаткової угоди №1). Відповідно до графіку погашення сума щомісячного ануїтетного платежу становить 1 115,64 дол. США (Додаток № 1 до договору).

14 травня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої змінено термін повернення кредиту та сплати процентів - 1 число кожного місяця.

14 грудня 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 3, відповідно до умов якої змінено термін повернення кредиту та сплати процентів - 15 число кожного місяця. З 16 грудня 2013 року схема погашення кредиту та сплати відсотків змінюється із стандартної на ануїтетну. Відповідно до графіку погашення сума щомісячного ануїтетного платежу з 16 грудня 2013 року становить 2 553,87 дол. США.

В результаті неналежного виконання умов даного кредитного договору у відповідача ОСОБА_2 утворилась заборгованість в сумі 39 354,79 дол. США, що станом на 14 квітня 2014 року за курсом НБУ (1дол.=12,97709) становить 510 710,65 грн., з яких: 35 754,05 дол. США - основний борг за кредитом; 3 600,74 дол. США заборгованість по відсотках, а також 4 137,60 грн. пені, з яких: 2 553,63 грн. - пеня за прострочення користування кредитом;1 583,97 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

6

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на відсутність первинних бухгалтерських документів, що свідчать про виконання банком взятих на себе зобов»язань за кредитним договором в частині видачі кредитних коштів, та які могли б підтвердити розрахунок позивача.

Однак такі твердження ОСОБА_2 спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до заяви від 23 жовтня 2007 року ОСОБА_2 звернувся до ВАТ «Ерсте Банк» про надання йому кредитних коштів в сумі 52 000 дол. США, згідно умов кредитного договору №014/0999/81/05620 шляхом перерахування їх на рахунок, відкритий у ВАТ КБ «Надра» (п. 3.2. Договору). Кредитні кошти, згідно умов кредитного договору №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року, надані ОСОБА_2 в готівковій формі через касу банку, що підтверджується заявою про видачу готівки від 25 грудня 2007 року (т. 1 а.с. 85, 86).

Також в матеріалів справи наявні розрахунки заборгованості та банківські виписки по всім відкритим відповідно до кредитних договорів №014/0999/81/05620 від 22 жовтня 2007 року та №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 рахункам та документи, які підтверджують проведення оплати за отримані кредитні кошти.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 04 грудня 2014 року судовому експерту не надалось можливим провести повний та об»єктивний розрахунок суми боргу за кредитним договором у зв»язку з тим, що в наданих на дослідження документах знаходяться копії квитанцій № 92 від 15 лютого 2011 року на суму 1 500 дол. США та № 10 від 29 липня 2011 року на суму 600 дол. США, які не відображено в банківських виписках по рахунках, відкритих відповідно до кредитного договору, а відповідачем оригіналів даних квитанцій не надано.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

7

З огляду на викладене, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.5 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 27 травня 2013 року вимогу, у тому числі поручителю, про дострокове повернення протягом 30 днів всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи і вірно встановлено судом першої інстанції, сторони продовжили виконувати свої права та обов'язки відповідно до умов кредитних договорів - згідно з графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів. Так, останній платіж за кредитним договором від 22 жовтня 2007 року №014/0999/81/05620 був здійснений ОСОБА_2 14 грудня 2012 року та 26 грудня 2013 року щодо погашення тіла кредиту та відсотків відповідно (т. 1 а.с. 29), а за договором від 24 грудня 2007 року №014/5810/9/08266 - відповідно 31 серпня 2012 року та 26 грудня 2013 року (т. 1 а.с. 35), що спростовує твердження апелянта про пропущення банком строку звернення до суду за захистом свого цивільного права.

Частина 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 вересня 2014 року, у справі № 6-100цс14.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин норми частини третьої статті 551 ЦК України та зменшення розміру пені.

Так, із загального розміру заборгованості за кредитним договором від 22

8

жовтня 2007 року у сумі 694 510,89 грн. розмір неустойки становить 3 728,66 грн., а при загальному розмірі заборгованості за кредитним договором від 24 грудня 2007 року у сумі 510 710,65 грн. розмір пені становить 4 137,60 грн. пені, що спростовує доводи апелянта про те, що розмір пені значно перевищує розмір боргового зобов'язання і є несправедливим.

Для забезпечення виконання кредитного договору №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року ВАТ «Ерсте Банк» уклало з ОСОБА_3 договір поруки № 014/5810/9/08266.

Відповідно до п.1.2. договору поруки, поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником кредитного договору.

Пунктом 3.1.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язаний протягом 10-ти робочих днів від дати отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання виконати відповідне зобов'язання шляхом перерахування основної заборгованості за кредитом, процентів, комісій, неустойки, пені, штрафів та інших платежів, а також витрат кредитора.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

З матеріалів справи вбачається, що зобов'язання відповідача ОСОБА_2 по кредитному договору з ВАТ «Ерсте Банк» №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року змінювалися неодноразово, в результаті чого змінювалися терміни повернення кредиту та сплати процентів, зростав розмір ануїтетного

9

платежу з 1 107,89 дол. США до 2 553,87 дол. США.

14 грудня 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року, яка є невід»ємною частиною договору поруки, і з підписанням якої поручитель ОСОБА_3 надає згоду на будь-яку зміну кредитного договору, внаслідок якої, в тому числі, може бути збільшено обсяг відповідальності поручителя.

Так, пунктом 1 додаткової угоди до договору поруки визначено, що поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору №014/5810/9/08266 від 24 грудня 2007 року та усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами, укладеними до нього, і зокрема, з умовами додаткової угоди № 3 від 14 грудня 2012 року до кредитного договору та додатком №1 (графік платежів) до вказаної додаткової угоди, жодних заперечень, а також непорозумінь стосовно їх положень немає.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 5 лютого 2014 р. у справі за № 6-152цс13, згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності та не суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК України. Така згода поручителя у формі додаткової угоди до договору поруки є належною.

Враховуючи вищезазначене, а також вимоги ст. 547 ЦК щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобов'язання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись в письмовій формі, у зв»язку з чим доводи апелянта про зміну позивачем зобов»язання без згоди поручителя є безпідставними і спростовуються наявними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність вимог за зустрічною позовною заявою про визнання договору поруки припиненим.

Також необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на безпідставність залучення до справи правонаступника ПАТ «Фідобанк» - ТОВ «ФК «Глобал Фінанс», оскільки в матеріалах справи наявні належні докази такого правонаступництва.

Так, згідно укладеного 30 травня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТзОВ «ФК «Глобал Фінанс» договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржників за кредитними договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора (т. 1 а.с. 130-142, т. 3 а.с. 150-152).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

10

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє за довіреністю та в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: