АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1120/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2015 року за заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зацікавлена особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

11 лютого 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з заявою до зацікавленої особи - Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2015 року заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено та визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи Соснівського районного суду м. Черкаси у справі 712/10643/13-ц, видані 06 листопада 2014 року на виконання рішення суду від 19 березня 2014 року у справі № 712/10643/13-ц, провадження № 2/712/883/14, щодо стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 499 261,33 дол. США, що еквівалентно станом на 10.06.2013 року 3 990 595,81 грн. та 17 666,84 грн. пені, а також судових витрат в розмірі 3 441 грн., а всього 4 011 703,65 грн.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «ОТП Банк» подано апеляційну скаргу на дану ухвалу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду, оскільки вважає її постановленою із порушенням норм матеріального права, постановивши нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 частково, а саме в частині припиненої частини зобов'язання в сумі 2 541 250 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Так, постановляючи ухвалу про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «ОТП Банк» використало своє право і завершило позасудове врегулювання з метою задоволення своїх вимог за кредитним договором № СМ- SМЕF 00/077/2007 від 04.01.2008 року, продавши від свого імені предмет іпотеки третій особі і як наслідком цього, в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», є те, що будь-які наступні вимоги ПАТ «ОТП Банк» щодо виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ- SМЕF 00/077/2007 від 04.01.2008 року вважаються недійсними.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені ч. 4 ст. 369 ЦПК України. Ними є: видання виконавчого листа помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави припинення матеріально-правового обов'язку тягнуть визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, лише тоді, коли законодавство про виконавче провадження не передбачає інших спеціальних процедур реалізації таких підстав припинення обов'язку у виконавчому провадженні.

Так, судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2014 року позов задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7,, ОСОБА_8 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №СМ-SMEF00/077/2007 у розмірі 499 261,33 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 10.06.2013 року 3 990 595 грн. 81 коп. заборгованості та 17 666 грн. 84 коп. пені, а також суму витрат судового збору в розмірі 3 441 грн., а всього 4 011 703 грн. 65 коп.

Рострочено виконання рішення суду строком на 10 років та зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7,, ОСОБА_8 сплачувати по 20 000 грн. щомісячно з березня 2014 року по 31 грудня 2014 року , по 25 000 грн. щомісячно з 01 січня по 31 грудня 2015 року і по 36 544 грн. 67 коп. щомісяця з 01 січня 2016 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 22 жовтня 2014 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2014 року змінено, в частині розстрочки - скасовано, а в решті рішення залишено без змін ( т. 2 а. с. 112 - 117).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2014 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2014 року у не скасованій після апеляційного перегляду частині і рішення апеляційного суду Черкаської області від 22.10.2014 року залишено без змін ( т. 2 . а. с. 143 - 144).

За матеріалами, також, встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СМ- SМЕF 00/077/2007 від 04.01.2008 року між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір наступної іпотеки № РМ-SМЕ F00/077/2007, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н. А. , де предметом іпотеки є магазин (нежитлові приміщення), загальною площею 613,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений магазин належав ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2001 року. Вартість предмету іпотеки визначена сторонами в сумі 4 824 000 грн. (п. 3.2; п. 4.4.) ( т. 2. а. с. 74 - 77).

Способи задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки визначені частиною 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", і зокрема шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» і пунктом 6.4. договору наступної іпотеки № РМ-SМЕ F00/077/2007 від 04.01.2008 року передбачено право іпотекодержателя в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: продати предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу.

Крім того, колегією встановлено, що при розгляді даної цивільної справи ПАТ «ОТП Банк» направило вимогу № 12-4-10/7919 від 01.07.2013 року, в якій повідомило, що станом на 10.06.2013 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 499261,33 дол. США (431209,77 дол. США - по кредиту і 68 051,56 дол. США - по відсоткам). У вимозі зазначено про початок звернення стягнення на предмет іпотеки ( т . 2 а. с. 78).

Повідомленням № 73-66-66-1/3609 від 26.03.2014 року ПАТ «ОТП «Банк» повідомило ОСОБА_6 про продаж предмету іпотеку у зв'язку із наявністю заборгованості за кредитним договором. В листі зазначено, що ПАТ «ОТП Банк» прийняло рішення про продаж предмету іпотеки за ціною 2 541 250 грн. 00 коп. При цьому сума основного зобов'язання визначена на 26.03.2014 року: в сумі 431 209, 77 дол. США, що еквівалентно 4 560 388 грн. 28 коп., - кредит і 113 928, 68 дол. США, що еквівалентно 1 204 886 грн. 93 коп. - відсотки за кредитом ( Т. 2. а. с. 79).

07.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «Компанія з управління активами «ОТП Капітал» укладено договір купівлі-продажу магазину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. за № 4836.

Також, приватним нотаріусом Верповською О. В. на підставі рішення № 14259262 від 07.07.2014 року внесено запис № 6244572 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Компанія з управління активами «ОТП Капітал» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( т. 2. а. с. 80 - 82).

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Також, відповідно до частин 1,2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Частиною 2 ст.368 ЦПК України встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Таким чином, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, яке набрало законної сили.

Оскільки рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2014 року у не скасованій після апеляційного перегляду частині і рішення апеляційного суду Черкаської області від 22.10.2014 року залишено без змін, тобто є таким, що набрало законної сили, воно підлягає виконанню у визначений законом та судом спосіб, і на виконання судового рішення Соснівським районним судом м. Черкаси 06.11.2014 року видано виконавчі листи щодо стягнення грошових коштів в сумі 4011703,65 грн. з ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_8

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов'язку боржника за судовим рішенням повністю чи частково у зв'язку з його припиненням іншою особою або з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог кредитора до боржника за рахунок заставленого майна майнового поручителя відповідно до приписів Закону України "Про іпотеку".

Так, судом апеляційної інстанцій встановлено, що за рахунок майна майнового поручителя (іпотекодавця) - ОСОБА_6, в позасудовому порядку, кредитором (іпотекодержателем) отримано задоволення своїх вимог на суму 2 414 187, 50 грн., а отже в силу частини 6 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" вимоги іпотекодержателя до боржника основного зобов'язання є недійсними тільки на суму 2 414 187, 50 грн., в той час як виконавчий лист визнаний таким, що не підлягає виконанню на суму 4 011 703,65 грн.

Згідно з частиною 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

При цьому, судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність обов'язку боржників сплатити заборгованість по Кредитному договору СМ-SМЕF 00/077/2007 від 04.01.2008 року у розмірі 4 011 703,65 грн., яку задоволено до стягнення рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що набрало законної сили та є обов'язковим до виконання на всій території України і виконується в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

В даному випадку вимоги банку про стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору не є наступним, оскільки виникли раніше ( рішення суду було ухвалено 19 березня 2014 року) ніж завершено процедуру позасудового врегулювання ( договір купівлі - продажу був укладений 07 липня 2014 року), а тому положення ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" не поширюються на вимоги банку, що зазначені в рішенні суду від 19 березня 2014 року.

Отже, переглядаючи оскаржувану ухвалу суду, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції є передчасним та таким, що прийнятий при неповному з'ясуванні усіх обставин справи, які мають значення для правильного розгляду по суті заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Недодержання судом першої інстанції цих норм процесуального права, якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, також є підставою для скасування ухвали з передачею справи на новий розгляд до відповідного суду (пункт 3 частини першої статті 312 ЦПК).

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи щодо відсутності повністю чи частково обов'язку боржників, дати їм належну правову оцінку, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права та постановити законне й обґрунтоване рішення, оскільки рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини справи, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Аналізуючи та оцінюючи в сукупності доводи заяви, позиції сторін та надані ними докази, а також встановлені обставини по справі , колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно дослідивши матеріали справи, невірно витлумачив норми матеріального права та постановив необґрунтовану ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання.

Оскільки, дане питання вирішує суд, який видав виконавчий лист, а саме Соснівський районний суд м. Черкаси, тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування з передачею справи на новий розгляд для вирішення питання по заяві ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання, а саме встановлення розміру заборгованості боржників по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором з урахування рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2014 року та договору купівлі-продажу предмету іпотеки ( магазину) від 07.07.2014 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду підлягає до скасування, апеляційна скарга до часткового задоволення, а дана справа повинна бути повернута до суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, ст.304 , ст.307 ,ст. 312 , ст. 314 , ст. 315, ст. 319 ЦПК України , колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2015 року за заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до зацікавленої особи - Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до зацікавленої особи - Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання, та матеріали справи направити до суду першої інстанції на новий розгляд по вирішенню питання за заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :