Справа № 463/5110/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/1628/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

28 травня 2013 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів: ТзОВ "Біля універмагу", ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а саме: 170 445, 85 доларів США, що складає за курсом НБУ станом на 01 жовтня 2014 року у гривневому еквіваленті 2208163,14 грн. та покласти на відповідачів витрати по розгляду справи. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 29 травня 2008 року між ПАТ "Укргазпромбанк" та ТзОВ "Біля Універмагу" було укладено договір банківського кредиту № 1189-КЛ/08, згідно з яким відповідачу ТзОВ "Біля Універмагу" було надано кредит в сумі 180 000 доларів США, кінцева дата погашення - 28 травня 2013 року, процентна ставка - 14 % річних. 29 травня 2008 року між позивачем та відповідачами: ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки № 188-П/08, № 187-П/08 у відповідності до яких відповідачі: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виступили поручителями перед позивачем за належне виконання відповідачем ТзОВ "Біля Універмагу" зобов'язань за кредитним договором. Оскільки відповідач ТзОВ "Біля Універмагу" свого обов'язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором не виконав, то відповідальність за належне виконання зазначеного зобов'язання відповідача ТзОВ "Біля Універмагу" несе солідарно з відповідачами: ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біля Універмагу" було виділено в самостійне провадження.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року позов задоволено частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" заборгованість за договором кредиту №1189-КЛ/08 від 29 травня 2008 року, договором поруки № 188-П/08 від 29 травня 2008 року в сумі 170445,85 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року, складає 2551043 грн. 44 коп; стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" заборгованість за договором кредиту №1189-КЛ/08 від 29 травня 2008 року, договором поруки № 187-П/08 від 29 травня 2008 року в сумі 170445,85 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28 листопада 2014 року , складає 2551043 грн. 44 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на незаконність рішення суду просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, судові витрати розподілити в порядку, встановленому ЦПК України. В апеляційній скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції продовжив розгляд справи за позовними вимогами до ОСОБА_2 з порушенням вимог п. 3.6 Положення про автоматизовану систему документообігу , не врахував приписи ст. 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", де чітко визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це не лише зупинення виконання боржником грошових зобов'язань, а й припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань, а також - вимоги ухвали Господарського суду Львівської області від 30.04.2013 року у справі № 914/1374/13, де згадані вище положення щодо мораторію теж було зазначено. Разом з тим, позивач не звернув увагу, що зупинення виконання боржником ТзОВ "Біля Універмагу" грошових зобов'язань та заборона виконання вимог, на які поширюється мораторій, унеможливлює за даних конкретних умов продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Додатково зазначив, що суд першої інстанції стягнув без обгрунтування причин різні суми ( в доларах США) з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначив, що у цій справі відсутні обставини, які б, у відповідності до ст. 559 ЦК України, давали підстави вважати поруку припиненою. Тому порушення справи про банкрутство боржника, який є відмінним від поручителів, якими є відповідачі, не були підставою для припинення поруки. Припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання зобов"язань боржника, яке здійснюється на підставі відповідного рішення суду в процедурі банкрутства, вчиняється у зв"язку з введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів. В той же час мораторій на задоволення вимог кредиторів стосується лише боржника, який визнано банкрутом і не розповсюджується на зобов"язання третіх осіб, якими є відповідачі, вимоги до яких розглядаються в провадженні, яке виділено окремо від справи про банкрутство. У зв"язку з внесенням 10.11.2014 року змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, оскарженим рішенням не було допущено порушень норм вищезазначеного положення.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання 16 квітня 2015 року не з"явився ніхто із осіб, які беруть участь у справі , що, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджало розглядові справи.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що дія договорів поруки від 29.05.2008 року, укладених з відповідачами ОСОБА_2, не припинена з таких підстав. З умов кредитного договору та договорів поруки, сторонами визначено кінцевий строк виконання зобов"язання 28.05.2013 року. Позивач звернувся до суду із позовом 28.05.2013 року надіславши позовну заяву поштою. Правовою позицією, висловленою Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-53 цс/14 від 17.09.2014 року, яка у відповідності до положень ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для суду при виборі правової норми , що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, визначено, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов"язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред"явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред"явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної заяви , а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Таким чином, оскільки звернувшись із позовом до відповідачів в останній день виконання кредитного зобов"язання 28.05.2013 року, позивач пред"явив письмову вимогу до відповідачів про виконання порушеного зобов"язання основним боржником у встановлений шестимісячний строк ч. 4 ст. 2559 ЦК України, а відтак договори поруки від 29.05.2008 року свою дію не припинили.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, пред"явленого до поручителів ОСОБА_2, а доводи апеляційної скарги розглядає як такі, що не дають підстав для скасування оскарженого рішення, з огляду на наступне.

Оскільки ухвалою суду першої інстанції від 28 листопада 2014 року ( т. 2 а.с. 10) в самостійне провадження було виділено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біля Універмагу", то, розглянувши позов Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" до ОСОБА_2, жодних порушень вимог п. 3.6 Положення про автоматизовану систему документообігу судом першої інстанції порушено не було.

Посилання апелянта на: не врахування судом першої інстанції приписів ст. 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якими визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це не лише зупинення виконання боржником грошових зобов'язань, а й припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань, колегія суддів вважає неспроможним, оскільки мораторій стосується грошових зобов"язань боржника і заходів забезпечення виконання зобов"язань , стороною у яких є боржник , а не треті особи (якими в даному випадку є ОСОБА_2).

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта що зупинення виконання боржником ТзОВ "Біля Універмагу" грошових зобов'язань та заборона виконання вимог, на які поширюється мораторій, унеможливлює за даних конкретних умов продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки, у відповідності до ч. 3 ст. 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Тобто, положеннями ч. 3 ст. 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється нарахування кредиторами боржника відсотків за користування кредитними коштами.

У резолютивній частині оскарженого рішення, проголошеній в судовому засіданні 28 листопада 2015 року ( т. 2 а.с. 13), з обидвох відповідачів були стягнуті одинакові суми. А описка, яка була допущена в резолютивній частині повного рішення суду від 28 листопада 2014 року , виправлена ухвалою Личаківського районного суду від 23 лютого 20145 року ( т. 2 а.с.54).

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, оскільки колегія суддів вважає,що судом першої інстанції правильно встановлені обставини у справі у їх об"єктивній сукупності, і встановленим обставинам дана правильна правова оцінка, натомість доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженого рішення не спростовують , тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржене рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Приколота Т.І.

Федоришин А.В.