АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/422/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 20 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельної ділянки, укладеного 12.06.2004 року за реєстраційним номером 1959 , -

в с т а н о в и л а :

В січні 2009 року ОСОБА_6 звернувся в суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельної ділянки, що знаходяться у с. Чапаєва, Золотоніського району, Черкаської області, на автодорозі "Черкаси-Золотоноша-Драбів", км 17+50, укладеного 12.06.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, зареєстрованим у реєстрі за № 1959, мотивуючи свою позицію тим, що дане нерухоме майно він мав намір продати ОСОБА_9, з яким уклав договір завдатку 05.06.2004 року, відповідно до якого отримав 80000,0 грн. та зобов`язався 12.06.2004 року укласти договір купівлі-продажу своєї власності, а саме: об`єкту незавершеного будівництва - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельної ділянки, що знаходяться у с. Чапаєва, Золотоніського району, Черкаської області, на автодорозі "Черкаси-Золтоноша-Драбів", км 17+50 за 160000,0 грн. Вказані об`єкт та земельна ділянка були оформлені на тещу позивача ОСОБА_7 Підписання договору купівлі-продажу було призначене на 11 червня 2004 року. Проте в призначений час ОСОБА_6 до нотаріуса не приїхав, так як, за його твердженням, з ранку 10 червня 2004 року до вечора 12 червня 2004 року утримувався своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у приватному будинку відповідача, де вони його били тупими предметами, а 12 червня 2004 року привезли до приватного нотаріуса ОСОБА_13, де примусили підписати з ОСОБА_8 оспорюваний договір купівлі-продажу зазначеного об`єкта за 75000,0 грн., хоча ніяких коштів від ОСОБА_8 позивач не отримав. Враховуючи, що даний договір позивач уклав з примусу та без вільного волевиявлення, просив визнати недійсним договір купівлі - продажу об'єкту незавершеного будівництва - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельної ділянки, укладеного 12.06.2004 року за реєстраційним номером 1959.

Заочним рішенням Злотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2009 року позов було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу об»єкту незавершеного будівництва - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельної ділянки, розташованих в с. Чапаївка, Золотоніського району Черкаської області, на автодорозі "Черкаси-Золотоноша-Драбів", км 17+50, укладеного 12.06.2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.09.2009 року рішення Золотоніського міськрайонного суду від 28.05.2009 року було скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 23.11.2009 року власник спірної будівлі та земельної ділянки ОСОБА_10 була залучена до участі в справі в якості третьої особи.

По даній справі двічі за клопотання позивача призначались судові почеркознавчі експертизи, дана справа двічі перебувала на розгляді апеляційного суду Черкаської області з приводу перегляду ухвал суду першої інстанції.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції третя особа по справі ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва по обслуговуванню транзитних пасажирі, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2003 року було укладено договір купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва, а саме приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим № 4072, ПП ОСОБА_14 продала, а ПП ОСОБА_7 купила за 53300,00 грн. об`єкт незавершеного будівництва з будівельною готовністю 47% - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельну ділянку, що знаходяться у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області, на автодорозі "Черкаси-Золотоноша-Драбів", км 17+50.

Відповідно до довіреності від 19.12.2003 року, посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 8614, ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_15 управляти та розпоряджатися належним їй незавершеним будівництвом комплексом по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельною ділянкою, що знаходиться в с. Чапаївка , Золотоніського району , Черкаської області на автодорозі Черкаси-Золотоноша-Драбів км. 17+50 з правом завершення будівництва, а також комплексом будівель, споруд та земельною ділянкою розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Довіреність видана терміном на три роки з правом повного або часткового передоручення /а.с. 48 т2/.

За договором купівлі-продажу від 12 червня 2004 року /а.с. 5 т. 1/, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстраційним номером 1959, ОСОБА_6, як продавець, попередньо ознайомлений з вимогами чинного цивільного законодавства щодо недійсності угод, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно від імені ПП ОСОБА_7 на підставі довіреності від 19.12.2003 року, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_16 за реєстраційним номером 8614 /а.с. 48 т. 2/, продав ОСОБА_8 об`єкт незавершеного будівництва - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельну ділянку, що знаходяться у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області, на автодорозі "Черкаси-Золотоноша-Драбів", км 17+50 за 75000,0 грн. Із тексту договору вбачається, що кошти в сумі 75 000 гривень продавець отримав до підписання даного договору.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.,ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 231 ЦК, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування щодо неї фізичного чи психологічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинено під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного чи психологічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину. Під насильством слід розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків.

Із пояснень представника ОСОБА_6- ОСОБА_9, та інформації викладеної самим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, вбачається, що останній звертався в правоохоронні органи з приводу вчинення відносно нього незаконних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_12, однак в подальшому особисто подав заяву, якою відкликав своє звернення. За його заявою провадження по справі було закрито, постанову про закриття провадження він не оскаржував. В матеріалах справи постанова відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які б підтверджували застосування до ОСОБА_6 фізичного тиску ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ОСОБА_6 суду не надав.

Даний висновок суду відповідає наведеним вимогам закону, оскільки у вирішенні спорів про визнання угод недійсними на підставі ст.. 231 ЦК України суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи, вчинення правочину проти справжньої волі та наявність причинного зв»язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Стосовно того, що волевиявлення ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_7, при укладенні договору купівлі-продажу від 12.06.2004 року не було вільним, спростовується умовами самого договору купівлі-продажу. В п. 6 зазначеного договору вказано, що "продавець" стверджує, що продаж здійснюється без будь-яких погроз, примусу, насильства, як фізичного так і морального, і гарантує, що відчуджуваний предмет договору на момент укладення цього договору нікому іншому не продано, не подаровано, іншим способом не відчуджено, під заставою та забороною (арештом) не перебуває.

Із матеріалів справи вбачається, що пояснення осіб, що містяться в відмовному матеріалі і на які посилається ОСОБА_6 як на доказ факту вчинення на нього фізичного тиску ОСОБА_8 та ОСОБА_17 в матеріалах справи відсутні. Клопотання про витребування та вивчення в судовому засіданні відмовних матеріалів, в яких містяться ці пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ні в апеляційній скарзі, ні в ході розгляду апеляційним судом даної справи не заявлялось. Щодо клопотання про повторний допит ОСОБА_8 та ОСОБА_17 в якості свідків, то при поданні апеляційної скарги апелянтами воно також не заявлялось, а оскільки вказані особи були допитані в якості свідків в ході розгляду справи судом першої інстанції /журнал судового засідання від 11.10.2010 року /а.с. 196-197/, підстав для їх повторного допиту представник апелянтів не навів, його клопотання про повторний допит вищевказаних осіб, заявлене в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегією суддів було відхилено.

Ніяких інших клопотань ні апелянти при поданні апеляційних скарг, ні їх представник в судовому засіданні при розгляді справи апеляційним судом - не заявляли.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що при розгляді даної позовної заяви ОСОБА_6 не доведені обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами оспорюваного правочину, а саме сторонами договору купівлі-продажу від 12.06.2004 року є «Продавець» ОСОБА_7, яка діє через свого представника ОСОБА_6 та «Покупець» ОСОБА_8 Однак сама ОСОБА_7, як сторона правочину та власник відчудженого об»єкту, позов про визнання укладеного правочину недійсним не подавала, в суд з цього приводу не зверталася.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про порушення судом першої інстанції положень ст..ст. 27, 28, 29, 31, 38, 44 ЦПК України в частині не взяття до уваги пояснення ОСОБА_7, яке міститься в матеріалах справи /а.с.26-27 т.1/, оскільки вказаними статтями передбачені процесуальні права та обов»язки осіб, які беруть участь у справі, цивільно-процесуальна правоздатність та дієздатність, участь у справі представника та його права, /ст..27, передбачають

Твердження апелянтів про порушення судом першої інстанції положень ст..ст. 27, 28, 29, 31, 38, 44 ЦПК України в частині не взяття до уваги пояснення ОСОБА_7, яке міститься в матеріалах справи /а.с.26-27 т.1/, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказаними статтями передбачені процесуальні права та обов»язки осіб, які беруть участь у справі, цивільно-процесуальна правоздатність та дієздатність, участь у справі представника та його права, і не можуть впливати на законність ухваленого рішення.

Виходячи із вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються, були предметом судового розгляду і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва - приміщення по обслуговуванню транзитних пасажирів та земельної ділянки, укладеного 12.06.2004 року за реєстраційним номером 1959 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :