Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/1548/15-ц головуючий у 1-й інстанції Нікітін В.В.
провадження № 22-ц /778/5658/15 суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції в Запорізькій області та Виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл нерухомого майна - житлового будинку № 46 по вулиці Перемоги в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, набутого під час шлюбу з відповідачем.

В обґрунтування вимог зазначає, що з 14 жовтня 1989 року і по 24 грудня 2012 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 24 грудня 2012 року шлюб було розірвано.

В травні 1997 року Біленьківська сільська надала на сімю будинок № 46 по вулиці Перемоги в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, який у 2005 році, під час перебування сторін у справі в шлюбі, ОСОБА_2 було зареєстровано право власності.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає розділити вказане нерухоме майно, позивач була вимушена звернутись до суду.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27 серпня 2015 рокупозов задоволено.

Визнано житловий будинок №46 по вулиці Перемоги в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Виділено частки у спільному сумісному майні подружжя, визначивши за ОСОБА_3 право власності на ? частку житлового будинку № 46 по вулиці Перемоги в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1 052,12 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не відповідність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матерів справи, що 14 жовтня 1989 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб (том 1, а.с. 5, 6), який було розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2012 року (том 1, а.с. 7-9).

Рішенням виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 14/5 від 13 січня 2005 року було оформлено право особистої власності за заявою ОСОБА_2 право власності на житловий будинок та господарські споруди в с. Біленьке, вул. Перемоги 46 Запорізького району Запорізької області та було вирішено видати свідоцтво про право особистої власності на вказаний житловий будинок (том 1, а.с. 200, 224). На підставі свідоцтва про право власності серії САА 092410 від 25.02.2005 року 29.03.2005 року за ОСОБА_2 було зареєстроване в ОП ЗМБТІ право власності на нерухоме майно будинок № 46 по вулиці Перемоги в селі Біленьке Запорізького району Запорізької області зареєстровано (том 1, а.с. 201).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована у спірному будинку (том 1, а.с. 4,11, 25, 150, 151, 170, 171), спірний будинок набутий у період шлюбу , судом не встановлено обставин, визначених статтею 57 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла станом на 29.03.2005 року) щодо спірного майна , і тому за положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України, він вважається спільної сумісної власності подружжя.

Суд критично поставився до аргументів відповідача про те, що спірний будинок не може бути обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки отриманий його бабусею ОСОБА_4 , ще у 1958 році, так як право власності до 2005 року на цей будинок ніким не оформлювалось, сам будинок в спадщину не передавався, і набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірний будинок є первинним і відбулось під час шлюбу з позивачем ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За положеннями ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним набуте нею, ним до шлюбу, за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні.

За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 25.11. 2015 року, справа № 6-2333цс15, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має бути обовязковою у застосування відповідної правової норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Згідно ст.ст.57-59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, одержані з дотриманням встановленого законом порядку, а письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом першої інстанції у порушення вимог ст. 212 ЦПК України, не надано оцінки усім обставинам справи.

Як вбачається із записам в по господарській книзі, спірний будинок в с. Біленьке, вул. Перемоги, 46 був побудований ще в 1880 році (а.с.181), належав колгоспу та був переданий у 1958 році в користування ОСОБА_4, а 01.01.1991 року їй була виділена земельна ділянка площею 0,29 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.181-194). В зазначений будинок в с. Біленьке, вул. Перемоги, 46 з 20.01.2005 року були зареєстровані та проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3, а з 15.11.2006 року - ОСОБА_5 та з 06.11.2010 року ОСОБА_6 (а.с.181)

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕ № 703819, яке видано 20 грудня 2006 року Державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_2 прийняв у спадщину за ОСОБА_4 спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розташованої на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 3,63 гектарів, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (том 1, а.с. 221).

За положеннями ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За розясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Виходячи із правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 25.11. 2015 року, справа № 6-2333 цс15, конкретних обставин справи, колегія судів не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_3 та висновком суду першої інстанції проте, що житловий будинок № 46 по вулиці Перемоги в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області є спільною власністю подружжя тільки тому, що спірний будинок набутий відповідачем у період шлюбу і тому він вважається спільної сумісної власності подружжя.

За положеннями глави 24 ЦК України, та за розясненнями п. 5,6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" право власності набувається за правочинами, виготовленням (новоутворенням), або переробкою, приватизації , внаслідок набувальної давності, спадкування.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З'ясовуючи джерело походження спірного майна, судом не враховано, проте що житловий будинок в с. Біленьке, вул. Перемоги, 46 був побудований в 1880 році (а.с.181) належав колгоспу та був переданий у 1958 році в користування члену колгоспу ОСОБА_4 , а 01.01.1991 року їй була виділена земельна ділянка площею 0,29 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.181-194) яка, померла 22.03.2005 року. (а.с.74). Право особистої власності за ОСОБА_2 визнано рішенням виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 14/5 від 13 січня 2005 року (а.с. 224), яке не оспорювалося позивачем, а в зазначений будинок в с. Біленьке, вул. Перемоги, 46 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали з 20.01.2005 року (а.с.181).

За погосподарськими книгами на час смерті ОСОБА_4, з нею проживав її онук ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_3, (а.с.181-194), який після смерті бабусі, як спадкоємиць фактично вступив в управління спадковим майном, що відображено в погосподарських книгах.

Джерелом набуття спірного будинку, не були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, а тому за положеннями ст. 60 СК України він не може бути визначний спільною сумісною власністю подружжя.

Оскільки судом першої інстанції не взято до уваги джерело набуття спірного будинку, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача на підлягають стягненню судові витрати понесені відповідачем при подачі апеляційної скарги у сумі 526 гривень 90 копійок.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 серпня 2015 рокуу цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати при подачі апеляційної скарги у сумі 526 гривень 90 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді