Головуючий у суді першої інстанції: Куренков Є.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Борисової О.В., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача - Шишковського М.Б.

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми за договором купівлі - продажу квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_7 про стягнення суми за договором купівлі - продажу квартири. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 листопада 1997 року між Закритим акціонерним товариством «Фармацевтична фірма «Дарниця» та відповідачем ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 - Дарницькій в м.Києві. За умовами цього договору відповідачі придбали вказану квартиру за 54 141 грн., що на момент здійснення операції складало 28 875 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладання договору, з розстроченням сплати повної вартості квартири протягом 14 років. Кінцевий строк виконання зобов'язання за договором минув 14 листопада 2011 року.

Зазначав, що відповідачі належним чином умови договору не виконали, внаслідок чого заборгованість в сумі 317588 грн. 55 коп., що є еквівалентом залишку оплати -12729 доларів США. Оскільки термін дії договору закінчився 14 листопада 2011 року, позивач просив стягнути також 3 відсотки річних за час прострочення сплати в сумі 30880 грн.12 коп..

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року задоволені позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_7 про стягнення суми за договором купівлі - продажу квартири.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_7 на користь Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» 317 588,55 грн. за договором купівлі-продажу квартири від 14 листопада 1997 року; 30 880,12 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 14 листопада 2011 року по 9 лютого 2015 року, а всього - 348 468, 67 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі послалась на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В судове засідання ОСОБА_7, ОСОБА_7 не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.305 ЦПК України.

ОСОБА_4 та її представник апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити

Представник ПрАТ «ФФ «Дарниця» проти доводів апеляційної скарги заперечував і проси рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом установлено, що 14 листопада 1997 року між Закритим Акціонерним Товариством «Фармацевтична Фірма «Дарниця» та ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Відповідно до пункту 4 цього договору продаж здійснено за п'ятдесят чотири тисячі сто сорок одну гривню, що на момент здійснення операції складає двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят п'ять умовних одиниць за курсом Національного Банку України на день укладення даного договору.

Згідно п.5 договору покупці повинні сплатити продавцю повну вартість квартири протягом чотирнадцяти років з моменту укладення даного договору.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 30 травня 2012 року у справі №6-59830вов10, стороною в якій виступало ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», пункт 4 зазначеного договору фактично визнано дійсним та встановлено допустимість використання у розрахунках грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.

Остаточний строк виконання зобов'язань з оплати вартості квартири минув 14 листопада 2011 року, а відповідачі не виконали зобов'язань з оплати вартості квартири, їх заборгованість перед ПрАТ «ФФ «Дарниця» станом на 9 лютого 2015 року становить 317588 грн.55 коп. (основний борг).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі взяті на себе зобов'язання щодо оплати повної вартості квартири не виконали, а тому заборгованість підлягає стягненню з них.

Такий висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року (в порядку перегляду справи після скасування попереднього рішення постановою Верховного Суду України від 30 травня 2012 року) встановлено, що належним виконанням зобов'язань за оспорюваними договорами є внесення грошових коштів у національній валюті України в сумі, що станом на день сплати відповідає еквіваленту визначеної вартості квартир в умовних одиницях. Тобто належним виконанням зобов'язань за договорами слід вважати таку сплату суми у гривнях, яка розраховується виходячи з еквіваленту вартості квартир, зазначених у договорах в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долару США до гривні на день здійснення платежів.

Обставини щодо тлумачення пункту 4 договору купівлі-продажу квартир, зокрема відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_7 та терміну «умовні одиниці» є встановленими судовим рішенням, яке набрало законної сили, за результатами розгляду справи у якій брало участь ЗАТ «Фармацевтична Фірма «Дарниця». Тому дана обставина є встановленою.

За період з моменту укладення договору і до листопада 2008 року за договором купівлі-продажу проведено виплат на загальну суму 16146 доларів США з урахуванням курсу долара США до гривні на день здійснення платежів. Отже, заборгованість з оплати квартири відповідачів у даній справи становить 12729 доларів США ( а.с.31).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачами повністю сплачена вартість квартири АДРЕСА_1 в сумі 57321 грн.86 коп. у листопаді 2008 року не ґрунтується на умовах договору, а тому підлягають відхиленню.

Посилання відповідача ОСОБА_4 та її представників в судовому засіданні на пропуск позивачем строку позовної давності, на невідповідність умов договору вимогам закону, який діяв на час укладення договору, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, враховуючи наступне.

Згідно зі ст.169 ЦК УРСР, чинної на час укладення договору, грошові зобов'язання повинні бути виражені і підлягають оплаті в національній валюті. Вираження і оплата грошових зобов'язань в іноземній валюті допускається лише у випадках і в порядку, встановлених законом (заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобов'язань іноземної валюти закон не містить).

За правилами ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Належним виконанням зобов'язання у даному випадку є внесення грошових коштів у національній валюті України - гривні у сумі, що станом на день сплати відповідає еквіваленту визначеної вартості квартири в умовних одиницях. Тобто належним виконанням зобов'язання за договором слід вважати таку сплату суми у гривнях, яка розраховується виходячи з еквіваленту вартості квартири, зазначеного у договорі в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долару США до гривні на день здійснення платежу. Доказів належного виконання зобов'язань за договором відповідачами не надано.

Що стосується пропуску позивачем строку позовної давності, то колегія суддів вважає, що позивач строк не пропустив, оскільки за умовами укладеного договору покупці повинні сплати повну вартість квартири протягом 14 років з моменту укладення договору, тобто до 14 листопада 2011 року, в суд позивач звернувся у липні 2014 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Оскільки відповідачами було допущено прострочення оплати, суд першої інстанції правильно визначив суму 3 відсотків річних з урахуванням положень ст.625 ЦК України.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: