У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Пиляй І.С.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду від 23 грудня 2014 року даний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» заборгованість за кредитним договором №1701/0908/71-138 від 25 вересня 2008 року в сумі 100573 доларів США 79 центів, що еквівалентно 1575157, 83 грн., та пені у розмірі 228014, 31 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» 3441 грн. судових витрат по справі.

Ухвалою цього ж суду від 29 січня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій на заочне рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На її обгрунтування зазаначає, що позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» не надано суду оригіналів кредитного договору №1701/0908/71-138 від 25 вересня 2008 року та іпотечного договору від 25 вересня 2008 року, укладених між нею та ПАТ «Сведбанк». Вказує, що відсутність зазначених оригіналів свідчить про відсутність у позивача належних прав для звернення з позовом до неї, оскільки відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються.

Зазначає, що у нотаріально посвідченому договорі про відступлення прав між ПАТ «Сведбанк» і ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» відсутні положення про відступлення прав стосовно ОСОБА_2 Про неї зазначено лише у додатку, який не є посвідченим нотаріально, а тому не може бути частиною зазначеного договору про відступлення прав, який натомість - посвідчений нотаріусом, при тому що ПАТ «Сведбанк» ніколи письмово не повідомляв її про таке відступлення, а тому існує ризик того, що ПАТ «Сведбанк» може стверджувати, що ніколи ніяких прав стосовно ОСОБА_2 не відступав, або відступав на користь іншої особи, і що вона залишається боржником цього банку.

Просить скасувати заочне рішення Здолбунівського районного суду від 23 грудня 2014 року та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс».

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №1701/0908/71-138, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 67000 доларів США, строком до 24 вересня 2038 року, зі сплатою 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.5-7).

Згідно п.2.1 договору, забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає іпотека об'єкта нерухомості, що придбавається позичальником за договором купівлі -продажу.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №1701/0908/71-138-Z-1.

28 листопада 2012 року між ПАТ „Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ „Сведбанк", яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ „ТАС-Комерцбанк", та ТзОВ „Факторингова компанія «Вектор Плюс»" було укладено договір факторингу №15 (а.с.16-19), відповідно до якого останньому були відступлені права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників. Право вимоги заборгованості по кредитних договорах та право вимоги по договорах забезпечення, укладених з боржниками відступається банком фактору за цим договором.

Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів, в тому числі тих, які можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 факт укладання кредитного договору №1701/0908/71-138 від 25 вересня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого стало ПАТ "Сведбанк", на суму 67000 доларів США, за яким позичальник зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором, не заперечувала. Суть апеляційної скарги зводиться до відсутності у позивача права нового кредитора, вимоги виконання на свою користь зобов'язань за цими договороми, у тому числі, у зв'язку з ненаданням позивачем для дослідження оригіналів договорів факторингу та передбачених їх умовами додатків до них.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнту) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підтвердження переходу права грошової вимоги за кредитним договором №1701/0908/71-138 від 25 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого стало ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2, а також договору іпотеки №1701/0908/71-138-Z-1 від 25 вересня 2008 року, позивач надав для суду апеляційної інстанції нотаріально посвідчену копію договору факторингу від 28 листопада 2012 року №15 між ПАТ „Сведбанк" та ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс» з додатком - витягом з реєстрів заборгованостей боржників №1-Б стосовно боржника ОСОБА_2, договором про відступлення прав за іпотечними договорами від 08 листопада 2012 року з додатком - витягом до додатку №1 стосовно боржника ОСОБА_2 а також, повідомленнями про відступлення права вимоги від 14 грудня 2012 року, списком №80 згрупованих рекомендованих повідомлень, які свідчать про виконання останніми зобов'язань за вказаними договорами і отримання позивачем по даній справі права грошової вимоги до відповідача.

Згідно зі ст. 75 ЗУ „Про нотаріат" засвідчення копій договорів оригіналу належить до компетенції нотаріуса. Дані копії договорів з додатками посвідчені в січні 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, а підстав вважати, що засвідчення нотаріусом вірності копій цих документів, як нотаріальна дія, була вчинена з порушенням вимог закону, немає.

Оскільки при укладанні договорів факторингу, які їх сторонами не оспорювались, були дотримані вимоги закону і умови цих договорів щодо передачі прав за кредитними договорами та договорами іпотеки були виконані, а тому перехід від ПАТ «Сведбанк» до ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права первісного кредитора у зобов'язаннях ОСОБА_2 за договорами від 25 вересня 2008 року є доведеними.

Згідно витягу з Реєстру заборгованості боржників №1-Б від 28 листопада 2012 року в переліку кредитних договорів є кредитний договір №1701/0908/71-138. Відповідно до зазначеного витягу, основна непогашена строкова сума кредиту станом на 28 листопада 2012 року складала 129100,54 доларів США. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1701/0908/71-138 від 25 вересня 2008 року (а.с. 21), зазначена заборгованість ОСОБА_2 за тілом кредиту у сумі 67000,00 доларів США та по нарахованих відсотках за користування кредитом у розмірі 33573,79 доларів США, а всього на загальну суму 100573,79 доларів США, нарахована пеня складає 228014.31 доларів США.

Жодних платежів в рахунок погашення заборгованості з 28 листопада 2012 року від позичальника не надходило. Таким чином, відповідач припинила виконувати зобов'язання по погашенню кредиту задовго до придбання права вимоги позивачем. Правильність розрахунку відповідачем не спростована і докази належного виконання ними зобов'язань та погашення заборгованості первинному кредитору не надано.

Листом від 14 грудня 2012 року ОСОБА_2 письмово повідомлено про перехід до ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права грошової вимоги, як факторові (а.с.15).

Вимога про дострокове виконання договірних зобов'язань №840-юр від 08 листопада 2013 року, була надіслана 12 листопада 2013 року ОСОБА_2, однак виконане нею у встановлений строк не було. (а.с.22).

Таким чином, зобов'язання відповідача по погашенню кредитної заборгованості є невиконаними, тому позовні вимоги ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Виходячи з того, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів, підстав для її задоволення немає.

На підставі наведено, керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Здолбунівського районного суду від 23 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: О.В.Оніпко

С.В. Хилевич