АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9378/15 Справа № 207/4191/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства ДНІПРОАЗОТ, виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.08.2015 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.125-130).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.08.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ ДНІПРОАЗОТ, виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю (а.с.116-119).

Як на підстави апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.125-130).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, передбачених ст. 344 ЦК України для визнання за позивачем права власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська, №52-Б із господарськими та надвірними будівлями за набувальною давністю.

Вказаний висновок суду відповідає вимогам закону та наявним у справі доказам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та саме на ці обставини позивач вказує як на підставу своїх вимог, що житловий будинок №52-Б по вулиці Колеусівська належав на праві власності чоловіку позивачки ОСОБА_3, домова книга та документи про право власності на будинок №52-Б по вулиці Колеусівській вилучені та знаходяться у бухгалтерії ДВО Азот у звязку зі зносом будинку і виплатою компенсації володільцю будинку.

Їз відповіді Голови Правління ВАТ ДніпроАзот №271/01-6 від 08.02.2008 року на лист ОСОБА_2, вбачається, що вказаний житловий будинок входить у санітарно-захисну зону підприємства згідно рішення міськвиконкому №206 від 30.05.1984 року.

Рішенням №232 від 09.06.1986 року Дніпродзержинської міської ради народних депутатів у звязку із відселенням сімей із санітарно-захисної зони сімї ОСОБА_3 була надана квартира АДРЕСА_1.

В суді ОСОБА_2 пояснила, що її сімя отримала грошову компенсацію за будинок, але він не був знесений, в ньому проживає вона, донька та онука.

В ч.1 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжу відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом вказана норма права передбачає наявність обовязкових умов для набуття особою права власності на майно за набувальною давністю, а саме: добросовісністю володіння майном, тобто володіння майном за умови незнання і неможливості знання особою, яка ним володіє, що це майно належить іншій особі, протягом установленого законом строку.

Вказані вище обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що позивач не є добросовісним володільцем вказаної частини домоволодіння, оскільки знає,що вказана частина домоволодіння належить чоловіку.

З огляду на наведене, для набуття позивачем права власності на зазначене домоволодіння за набувальною давністю, відсутня встановлена ч.1 ст. 344 ЦК України умова такого набуття, а саме: добросовісність володіння позивачем вказаним вище нерухомим майном.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні вказаних позовних вимог.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справ.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: