Справа № 219/7259/2014-ц
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2015 року м. Артемівськ
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді Тверського С.М.,
при секретарі Зубенко Т.А.
за участю представника позивача ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного нерухомого майна подружжя.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідачки майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0884 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 та визнати рівними частками у їх спільної сумісній власності.
Ці обставини і з'явилися підставами позову.
У судовому засіданні представник позивача наполягає позовних вимогах та, просять їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилася - 11.02.2015 року та 03.03.2015 року. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до ч.4, ч.9 ст.74 ЦПК України. Від неї не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач, якій повідомленій належним чином повторне не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення представник позивача у судовому засіданні не заперечував.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що сторони що з 22 вересня 2001 року по 15 жовтня 2014 року вони знаходилися в зареєстрованому шлюбі.
Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, рішення набуло законної сили.
Як вбачається з довідки КП «Артемівське БТІ» № 38, відповідачка у справі ОСОБА_3 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , відповідно договору купівлі-продажу від 04.10.2005 року, зареєстрованого за №1-5303 від 17.10.2005 року.
Згідно довідки відділу Держземагентства у м. Артемівську Донецької області №01-27/224 від 02.03.2015 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1 на правах власності належить ОСОБА_3, відповідно державного акту на землю серія ЯА №724787, зареєстрованого 04.11.2005 року.
Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Відповідно до ст.66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Судом встановлено, що майно, про поділ якого заявлено вимоги, а саме будинок, розташований по АДРЕСА_1, зареєстровано на відповідачці ОСОБА_3, що стверджується довідкою КП «Артемівське БТІ», однак даний факт не спростовує презумпції належності вказаного будинку до спільної сумісної власності подружжя. Як вже було встановлено судом шлюб між сторонами розірвано, однак в результаті розірвання шлюбу співвласники перестають бути подружжям, але правовий режим їхнього майна, набутого за час шлюбу, залишається попереднім - спільною сумісною власністю, але вже колишнього подружжя, тобто спірний будинок належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.
Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст.. 377 ЦК України, До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Як встановив суд об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме сторін у справі позивача ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_3 є домоволодіння та земельна ділянка по АДРЕСА_1. Тобто сторони мають право на поділ цього домоволодіння. За взаємною згодою сторони вказане домоволодіння не розділили. При поділі домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 частки сторін є рівними, оскільки іншого не визначено домовленістю між ними.
Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Між сторонами позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 не досягнуто будь-якої згоди на отримання одним з останніх грошової компенсації та попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, оскільки сторонами не досягнуто такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце за умови звернення одного з них до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової компенсації. Про те, жоден із сторін не вчинив зазначених дій.
Згідно викладеного, враховуючи те, що домоволодіння та земельна ділянка по АДРЕСА_1, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності та є неподільною річчю, а відповідно не може бути поділено між сторонами в натурі, відповідно до їх часток, суд вважає визнати ідеальні частки сторін у цьому майні без його реального поділу та залишити майно у їх спільній частковій власності.
Таким чином вимоги позивача про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного нерухомого майна подружжя, підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 169 ч.4, 208-209, 213-215, 224-228 ЦПК України, ст..ст. 60, 63, 66, 69, 70, 71, 74 СК України, ст..ст. 365, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного нерухомого майна подружжя, задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступне майно:
· житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1;
· земельну ділянку площею 0,0884 га, розташовану по АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині кожному на житловий будинок з надвірними спорудами і земельну ділянку, за адресою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку
Рішення винесено суддею одноособово в нарад чий кімнаті.

Головуючий суддя С.М.Тверський