АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/2943/2015 Єдиний унікальний номер справи: 663/630/15-ц
Головуючий в І інстанції Ведмідська Н.І.
Доповідач Приходько Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1,

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3посилаючись на те, що 11 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №HEL0GK, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 36485,01 доларів США, зі сплатою1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 11 вересня 2028року.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 11 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно якого ОСОБА_3 виступила поручителем ОСОБА_2 і взяла на себе зобовязання відповідати солідарно з позичальником перед банком за своєчасне виконання зобовязань за кредитним договором у повному обсязі.

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за умовами Договору виникла заборгованість, яка станом на 29 грудня 2014 року становить 141640,14 доларів США, яка складається із заборгованість за кредитом - 36735,56 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 31147,53 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 7594,06 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 59403,11 доларів США, штраф (фіксована частина) -15,86 доларів США, штраф(процентна складова) - 6744,01 доларів США, що еквівалентно 2232248,54 грн. з урахуванням офіційного курсу долара США на 29.12.2014 року.

Зважаючи на викладене ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість у розмірі 141640,14 доларів США, що за курсом валют на момент подачі позову складала 2232248,54 грн., за кредитним договором №HEL0GK від 11 вересня 2008 року, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_2 -ОСОБА_5 зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення позовних вимог є передчасними, оскільки в разі їх задоволення відбудеться фактичне подвоєння суми заборгованості , яка належить до виплати кредиторові.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виходячи з положень статей 6,626-631,526 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №HEL0GK, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит на придбання нерухомості у розмірі 36485,01 доларів США, зі сплатою1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 11 вересня 2028року (п. 8.1. Договору).

Пунктом 8.4. Кредитного договору встановлено, що при порушенні Позичальником зобовязань, із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні.

При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п.5.3. Договору).

В забезпечення виконання зобовязання Позичальника по кредитному договору 11 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за умовами якого сторони погодили, що поручитель і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

У звязку з невиконанням позичальником умов договору, в січні 2012 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

За наслідками розгляду якого заочним рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 07 червня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 вересня 2008 року №HELOGK в сумі 68979,73 дол. США., що за курсом 7,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03 січня 2012 року складає 550458,25грн., звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 40,30кв.м., який розташований за адресою: вул. І.Пасічника, 82 в м. Скадовську Херсонської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 11.09.2008 року №HELOGK) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: вул. І.Пасічника, 82 в м. Скадовську Херсонської області зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Зазначене рішення виконано лише в частині виселення, що підтверджується актом державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області від 06.10.2012 року та листом ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області №7455/0834 від 05 серпня 2015 року. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення не виконано у звязку з набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У звязку з невиконанням позичальником зобовязань по кредитному договору, станом на 29 грудня 2014 року виникла заборгованість: по кредиту -36735,56 доларів США; по процентам за користування кредитом - 31147,53 доларів США; по винагороді за резервування ресурсів (комісії) - 7594,06 доларів США; всього 75477,15 доларів США.

У звязку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту, Банком, відповідно до п. 5.1. Кредитного договору нарахована пеня в розмірі 59403,11 доларів США та у звязку з порушенням строків платежів по грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів (п.5.3) штраф в розмірі 6759,87 доларів США.

Зважаючи на те, що рішення суду від 07 червня 2012 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, предмет іпотеки не реалізовано, і відповідно, погашення вимог Кредитора за рахунок іпотеки не відбулося. Отже, зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту і сплату процентів залишається дійсним і підлягає судовому захисту.

Покладаючи в основу рішення висновок про подвійне стягнення, суд першої інстанції не врахував, що за змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобовязання має похідний характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції викладеного не врахував, та дійшов помилкового висновку про можливість подвоєння суми заборгованості у разі стягнення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з позичальника ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення неустойки за кредитним договором в іноземній валюті суперечать вимогам чинного Закону та умовам Договору.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 1 та 3 статті 533 ЦК України).

Відповідно до умов кредитного договору (п.5.1.) сплата пені здійснюється в гривні, а у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Пунктом 5.3. Кредитного договору визначено розмір штрафу: 250грн. + 5% від ціни позову, тобто умовами договору передбачена сплата неустойки в гривні.

Отже, нарахована банком, неустойка (пеня та штраф), не можуть бути стягнуті в іноземній валюті.

У звязку із чим пеня і штраф нараховані Банком станом на 29.12.2014 підлягають стягненню у гривні в розмірі: пеня 936193,01грн (59403,11х15,76=936193,01)., штраф 106535,64 грн. (250+(75447,15+59403,11)х15,76х5%= 106535,64), всього 1042733,60грн.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, щодо пропущення строку позовної давності свого підтвердження під час розгляду справи не знайшло.

Пунктом 5.5. Кредитного договору, відповідно до вимог ст.. 259 ЦК України, позовна давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки (пені, штрафів) за даним договором збільшено до 5 років.

Предявлення Банком в 2012 році позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовна давність, згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України, перервана. Після переривання перебіг позовної давності, відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, розпочався заново.

Отже підстави для застосування позовної давності відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що підстави для солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-якого з них окремо.

Пунктом 2 договору поруки від 11 вересня 2008 року передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Договором поруки встановлено, що цей договір діє до повного виконання зобовязання за кредитним договором (п.11), тобто строк дії поруки договором не встановлений.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором звернувшись в липні 2011 року до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок повного погашення заборгованості по кредитному договору.

Отже, предявивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Строк дії поруки, визначений ст. 559 ЦК України, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Чинним законодавством не передбачена можливість зміни даного строку за домовленістю сторін, а тому умова Договору поруки (п. 5) про те, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором є нікчемною.

Зважаючи на те, що Банк протягом шести місяців від дня настання виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явив вимоги у судовому порядку до поручителя, договір поруки припинив свою дію, а тому позовні вимоги заявлені позивачем до суду лише у березні 2015 року не можуть бути визнанні законними та обґрунтованими.

З огляду на зазначене колегія суду вважає, що рішення суду, з підстав визначених ст. 309 ЦПК України, слід скасувати, ухваливши нове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на Банку заборгованість за кредитним договором №HEL0GK від 11 вересня 2008 року в розмірі 75477,15 доларів США, пені 936193,01грн. та штрафу 250 + 106285,64грн.

У задоволені позовних вимог Банку до ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені та документально підтверджені позивачем в розмірі 3654,00грн. та 4019,40грн підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HEL0GK від 11 вересня 2008 року в розмірі 75477,15 доларів США та 1042733,60грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 7673,40грн

У задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1