Дата документу 10.04.2015
Справа № 320/1498/15-ц
Провадження № 2/320/1273/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2015 року м. Мелітополь Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Бахаєва І.М.
при секретарі - Фурсовій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька,
Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька.
В обґрунтування позову посилається на те, що вона 20.07.2002 року уклала шлюб з ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась донька, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3, виданим 19.06.2003 року. Шлюб між сторонами розірвано 22.11.2010 року. Дитина проживає зі позивачем в м. Мелітополі та знаходиться на її повному утриманні.
Відповідач не приймає участь у житті доньки, не виконує в повному обсязі свої батьківські обов'язки по вихованню і утриманню своєї дитини, не приймає участі в її вихованні, взагалі не цікавиться її життям. Останній раз відповідач навідувався до дитини ще у 2011 році.
Позивач має можливість їздити за кордон разом з малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою відпочинку, оздоровлення та ознайомлення з культурою інших країн, що також відповідає інтересам дитини, оскільки буде сприяти всебічному розвитку дитини. Крім того, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує зразковий театр танцю «Золушка» з 2009 року. На протязі 2012-2014 років вона, в складі театру неодноразово виїжджала за кордон України з конкурсною програмою, а саме: до Угорщини, Німеччини, Болгарії. Але в теперішній час це стало неможливим через те, що ОСОБА_2, як батько дитини відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виготовлення дитині проїзних документів та згоду на її виїзд за кордон. При цьому не вказує жодної аргументованої причини своєї відмови, тому вона просить суд дозволити їй без згоди відповідача тимчасового виїзду за межі України їхньої малолітньої дитини.
В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву про слухання справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечує.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить винести рішення з урахуванням інтересів дитини.
У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене позивачу належним чином. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачці, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2002 року по 22.11.2010 року, згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 22.11.2010 року (а.с.6)
Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.06.2003 року (а.с.5).
Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує зразковий театр танцю «Золушка» з 2009 року. На протязі 2012-2014 років вона, в складі театру неодноразово виїжджала за кордон України з конкурсною програмою, а саме: до Угорщини, Німеччини, Болгарії (а.с.7).
Згідно абз.2 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну і оформлення документів для зарубіжних поїздок визначається ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно до п.2 ст. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно ч.ч. 1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Принципом п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачається, що «...малолітнє дитя не повинне, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучний зі своєю матір'ю».
Принцип п.7 цього міжнародного правового акту передбачає безумовний пріоритет інтересів дитини для тих, на кому лежить відповідальність за його освіту і виховання. Як з'ясовано в судовому засіданні з 22.11.2010 року сторони однією сім'єю не проживають, фактичне місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 визначене з позивачкою, тому, цей обов'язок покладено на матір - позивача по справі.
На думку суду та враховуючи частину 1 статті 3 Конвенції про права дитини щодо приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а сам виїзд дитини за кордон не порушує прав відповідача, як батька дитини, та вчиняється матір'ю в інтересах доньки.
Відповідно до ст.150 СК України мати зобов'язана піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, у даному випадку позивачка виконує свій материнський обов'язок щодо малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, третя особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про виготовлення дитині проїзного документа та надання дозволу на виїзд за кордон такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 224-233, ЦПК України, ст.ст.150, 155, 141 Сімейного Кодексу України, ст.13 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про виготовлення дитині проїзного документа та надання дозволу на виїзд за кордон - задовольнити.
Дозволити оформлення та виготовлення візових документів для виїзду за кордон неповнолітній дитині, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. № НОМЕР_1, в супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, іден. НОМЕР_4, або інших уповноважених нею осіб, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, іден. № НОМЕР_2.
Дозволити виїзд за кордон неповнолітній дитині, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. № НОМЕР_1, в супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, іден. НОМЕР_4, або інших уповноважених нею осіб, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, іден. № НОМЕР_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: І.М.БАХАЄВ