АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Сирбул О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Шпирук О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором № від 19 липня 2013 року у сумі 25 079,48 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 250,79 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було стороною кредитного договору, а його не було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні. Кредитний договір укладався строком на 36 місяців і діє до 19 липня 2016 року, отже строк дії кредитного договору не закінчився.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір про надання споживчого кредиту № . Відповідно до п. п. 1.1, 1.2. договору банк надав позичальнику споживчий кредит загальною сумою 19 730,00 грн., з яких 15 000,00 на споживчі цілі, 3 780,00 грн. на придбання послуг у ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя», 200,00 грн. на придбання послуг у ТОВ майСейфеті та 750,00 грн. на сплату комісії за оформлення кредиту. Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором, а також виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. п. 1.4.1.-1.4.4. договору про надання споживчого кредиту № , графіку платежів, що є додатком №1 до договору, позичальник зобов'язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісію не пізніше 19 липня 2016 року шляхом здійснення щомісячних платежів в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів: за період з серпня 2013 року по жовтень 2013 року - в сумі по 548,00 грн., з листопада 2013 року по червень 2016 року - в сумі 1139,90 грн., в липні 2016 року - 1144,92 грн. (а. с. 6-10).

21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу № 21/07/14, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № від 19 липня 2013 року (а. с. 22-26).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № , в травні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення з нього заборгованості, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 29 квітня 2015 року становить 25 079,48 грн., з яких:19730,00 грн. - заборгованість за кредитом, 1,97 грн. - проценти за користування кредитом, 5347,51 грн. - комісія (а. с. 15).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту. Виходячи з положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» реалізувало своє право на дострокове стягнення заборгованості у повному обсязі, а тому посилання апелянта на те, що строк дії кредитного договору не закінчився є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що його не було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні за договором факторингу № 21/07/14 від 21 липня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Оскількизаміна кредитора в зобов'язанні, як правило, здійснюється без згоди боржника, останній вправі вважати кредитором ту особу, яка була кредитором з моменту виникнення зобов'язання, до моменту надання йому належних доказів переходу прав до нового кредитора. Якщо боржникові не були надані докази переходу прав до нового кредитора, він зобов'язаний здійснити виконання зобов'язання первісному кредиторові.

За змістом ст. ст. 516, ст. ст. 598-609 ЦПК України заміна кредитора у зобов'язанні, а також ненадання боржнику доказів переходу прав до нового кредитора, не звільняє боржника від виконання ним зобов'язання на умовах, визначених у договорі.

Наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора є виконання ним зобов'язання на користь первісного кредитора.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді