Справа № 127/3421/15-ц
Провадження № 6/127/254/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання головного державного виконавця Вишенського відділу ДВС ВМУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2015 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулась головний державний виконавець Вишенського відділу ДВС ВМУЮ ОСОБА_1 із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Вишенському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови по справі № 0506/401000001/14-ц від 14.11.2014 року, виданої Вінницькою митницею Міндоходів про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в розмірі 8 500, 00 гривень. 10.12.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Боржником постанова не виконана.

Вище викладене й стало підставою для звернення державного виконавця до суду про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 не зявилась, хоча про час та місце розгляду подання повідомлялась завчасно та належним чином. Однак, в поданні державний виконавець зазначила про розгляд справи у її відсутність.

Розглянувши подання, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Вишенському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови № 0506/401000001/14 від 14.11.2014 року, виданої Вінницькою митницею Міндоходів про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 8 500, 00 гривень.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовимрішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, і до таких обставин віднесено, зокрема, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює заходи примусового виконання рішень.

Відповідно до підпункта «г» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, подання державного виконавця, зокрема, має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобовязань.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст .10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Як вбачається з матеріалів подання, вихід за адресою проживання боржника для вчинення виконавчих дій державним виконавцем був здійснений 09.10.2014 року, тоді як виконавче провадження відкрито 10.12.2014 року. Окрім того, згідно відомостей отриманих від відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: вул. 600-річчяАДРЕСА_1, м. Вінниця з 11.10.2014 року.

Із відповіді Головного управління Держземагенства у Вінницькій області вбачається, що державним виконавцем було зроблено запит щодо наявності земельних ділянок, зареєстрованих, зокрема, за ОСОБА_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, з акту державного виконавця від 09.10.2014 року вбачається, що державним виконавцем було встановлено, що боржник не проживає за адресою: вул. 600-річчяАДРЕСА_1. Однак, суду не надано доказів вчинення державним виконавцем дій, необхідних для встановлення місця проживання боржника.

З подання, поданого державним виконавцем Вишенського відділу ДВС ВМУЮ ОСОБА_1 вбачається відсутність належних доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього. Суду не надано доказів того, що боржник може виїхати за межі України, не виконавши вказані зобовязання.

Також, судом звернуто увагу на те, що постановою № 0506/401000001/14 від 14.11.2014 року ОСОБА_2 зобовязано вивезти за межі України товар. Тому, задоволення даного подання унеможливить виконання постанови № 0506/401000001/14 від 14.11.2014 року.

Враховуючи вищевказані обставини і зважаючи на положення вказаних норм, суд приходить до переконання про відсутність достатніх підстав для задоволення даного подання.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,Законом України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити старшому державному виконавцю Вишенського відділу ДВС ВМУЮ ОСОБА_1 в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: