У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних аліментів.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн 00 коп. щомісячно та визначено, що вказана сума підлягає індексації відповідно до закону.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено про відкликання виконавчого листа у справі № 346/146/13-ц після набрання рішенням законної сили.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і передати справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір в межах заявлених вимог, врахувавши правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, та інші конкретні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур