АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Гайдук С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мовчан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 43823,34 грн. на відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалася на те, що 30 квітня 2010 року сталася ДТП за участю автомобіля «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, який постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2010 року визнаний винним у вчинені ДТП.

До ПрАТ «Просто-страхування» звернулася постраждала особа із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 серпня 2009 року та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 серпня 2009 року, позивач сплатив постраждалій особі страхове відшкодування у розмірі 43823,34 грн.

Оскільки ОСОБА_1 після настання події ДТП, в порушення вимог закону не повідомив страховика у визначені строки про страховий випадок, а тому виплачене страхове відшкодування підлягає стягненню з відповідача у порядку регресу.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 43823,34 грн. відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 438,23 грн., а всього 44261,57 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідно до пункту 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 24 вересня 2008 року ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 грн. на одного потерпілого. Це кореспондується з положеннями договору №ВА/ 2714695 від 28 серпня 2009 року (пунктом 2 Поліса № №ВА/ 2714695 від 28 серпня 2009 року) максимальний розмір виплати на одного потерпілого складає 25500 грн. Проте, суд стягнув суму регресної вимоги у розмірі 43823,34 грн.

Крім того, встановивши, що позивач звернувся з позовом на підставі підпункту 38.1.1. - «г» пункту 38.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом повинно бути досліджено, чи виникло у позивача (страховика) право на подання регресного позову та стягнення відповідної суми до відповідача (страхувальника) при наявності конкретно визначеної умови - дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху та правомірності стягнення коштів.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» - ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що оскільки позивач відшкодував потерпілій особі заподіяну шкоду, спричинену їй внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, то у останнього виникло право вимоги в порядку регресу до відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 серпня 2009 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_6 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/2714695, відповідно до якого страхувальником була застрахована цивільно-правова відповідальність, яка заподіяна майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 на суму 25500 грн.(а.с. 5).

Також 28 серпня 2009 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_6 було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №011005 відповідно до якого страхувальником була застрахована цивільна відповідальність за шкоду заподіяну майну потерпілого в розмірі 50000 грн. внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 6).

30 квітня 2010 року сталася ДТП за участю автомобіля «SkodaSuperb», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, який постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2010 року визнаний винним у вчинені ДТП (а.с.15).

Враховуючи те, що внаслідок ДТП автомобілю «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 спричинено механічні пошкодження, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 серпня 2009 року №ВА/2714695 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» складено страховий акт від 6 липня 2010 року, яким даний випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату потерпілій особі, якою є ВАТ «Укркнига», страхового відшкодування у сумі 43823,34 грн. (а.с.29-32).

Позивач здійснив виплату ВАТ «Укркнига» страхове відшкодування у розмірі 43823,34 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № № 10304, 10305 від 27 липня 2010 року.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Вказана норма кореспондується з положенням ст. 979 ЦК України.

Частиною 2 ст.8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 5 ч.1 ст.21 Закону України «Про страхування» визначено, що страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

Згідно з п.22.1., п.22.2. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Відповідно до п. 38.1. ст. 38 Закону, в редакції, яка діяла на момент ДТП та виплати страхового відшкодування, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Так, відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1. статі 33 вищевказаного Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України; вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Проте, ОСОБА_1 не виконав вимоги Закону та не повідомив ПрАТ «Просто Страхування» про подію ДТП у відповідні строки.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у порядку регресу, оскільки позивача, який забезпечував цивільно-правову відповідальність за договором страхування, не було повідомлено про подію ДТП у строки визначені Законом «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» та позивач відшкодував потерпілій особі спричинену відповідачем шкоду.

Разом з тим, суд першої інстанції вирішуючи питання про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу помилково застосував до спірних правовідносин норму Закону, яка не підлягає застосуванню в даному випадку, а саме: пп. "г" п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач не звертався до суду з позовом з даних підстав і вищевказана норма не поширюється на спірні правовідносини.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув з відповідача в порядку регресу суму в розмірі 43823,34 грн., в той час, як ліміт відповідальності страховика за шкоду відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 25550 грн. на одного потерпілого, що узгоджується з п.2 Полісу № ВА /2714695 від 28 серпня 2009 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем шкода потерпілій особі була відшкодована на виконання договорів № ВА/2714695 та № 011005 укладених між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_6 28 серпня 2009 року.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення шляхом виключення з мотивувальної його частини посилання на пп. "г" п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на, що відповідно до пп. "г" п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набираєзаконної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді