№ 2/243/5594/2015
04 грудня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Руденко Л.М.
при секретарі - Кобець О.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди, -
05.11.2015 р. до Словянського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Комунальної лікувально-профілактичної установи Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.11.2006р. по 03.03.2015р. вона працювала у відповідача медсестрою.
Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду від 22 вересня 2015 року по цивільній справі № 243/7657/15-ц позов ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди був задоволений частково, а саме:
Вона вказує суду на те, що має передбачені законом підстави звільнення її від доказування (ч. 3 ст. 61 ЦПК України), тому зараз не доводяться обставини перебування нею у трудових правовідносинах з відповідачем, наявність заборгованостей у роботодавця після її звільнення, факт не здійснення остаточного розрахунку після звільнення та розмір її середньоденного заробітку.
Проте вказані у заочному рішення від 22 вересня 2015 року судді Руденко Л.М. Словянського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі № 243/7657/15-ц і наявні у роботодавця заборгованості після її звільнення так не були виплачені після вказаного рішення суду і по даний час.
Час затримки остаточного розрахунку при звільненні (не враховуючи той період, за який раніше середній заробіток раніше вже було стягнуто згідно вказаного рішення суду від 22 вересня 2015 року по цивільній справі № 243/7657/15-ц) знаходиться у періоді з 23 вересня 2015 року по день ухвалення рішення суду по цій справі.
На дату підписання цієї позовної заяви (31.10.2015 р.) час затримки з остаточним розрахунком при звільненні з 23 вересня 2015 року складає 28 днів, що при 8 годинному робочому дні складає 28 х 8 =2387 грн. 84 коп.
Внаслідок порушення відповідачем її законних трудових прав на отримання остаточного розрахунку після ухвалення заочного рішення від 22 вересня 2015 року суду по цивільній справі № 243/7657/15-ц вона відчувала і відчуває моральні страждання, які не вгамувалися ще й досі, тому що її законні трудові права були порушені відповідачем, який тривалий час не бажав їх самостійно своєчасно самотужки відновити, оскільки вказане рішення суду до сих пір не виконане.
Просить суд стягнути з відповідача на її, ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) користь :
1) її середній заробіток за весь час затримки розрахунку, за період з дати заочного рішення 22 вересня 2015 року суду по цивільній справі № 243/7657/15-ц по день ухвалення рішення суду по суті цієї справи, що розглядається по 10,66 грн. щогодинно. На дату підписання позовної заяви по цій справі (31.10.2015 року) сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає в сумі 2387 грн. 84 коп.
03.12.2015 року позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме просила суд прийняте вказане її збільшення позовних вимог і стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за той період. За який він ще не стягувався це з 23 вересня 2015 року по день ухвалення рішення суду по цій справі 04 грудня 2015 року в сумі 4349 грн. 28 коп.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні не були присутні, але надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник відповідача КЛПУ Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено, ОСОБА_1 працювала у КЛПУ «Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки» на посаді медсестра з 01.11.2006 року по 03.03.2015 року, коли була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був.
Відповідно до заочного рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року по цивільній справі № 243/7657/15-ц, позов ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди був задоволений частково, а саме:
Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 05.10.2015 року.
Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, підставою звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирішуючи питання стосовно виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 вересня 2015 року (з дня винесення заочного рішення по цивільній справі № 243/7657/15-ц) по 04 грудня 2015 року в сумі 4349 грн. 28 коп., суд виходить з наступного.
У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України "В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку".
За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.
Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VII "Оплата праці" указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.
З урахуванням вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" встановлено, що закінчення строку виплати заробітної плати ( ст. 115 КЗпП) не є початком перебігу зазначеного процесуального строку, якщо не оспорюється право на її одержання; у відповідних випадках ця обставина може бути підставою для вимог про компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із затримкою його виплати. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.
У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці": "Задовольняючи
вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення."
Тому з КЛПУ «Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку.
Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин).
Отже, згідно розрахункового листка роботодавця за лютий 2015р. позивач відпрацювала 93,6 годин, за які була нарахована оплата праці 1075грн.07коп. У січні 2015р. вона не працювала жодного дня, оскільки у цей час була у відпустці. Згідно розрахункового листка роботодавця за грудень 2014р. позивач відпрацювала 158,4 годин, за які була нарахована оплата праці 1486грн.20коп. Отже середнього динний заробіток (за два місяці) позивача згідно Постанови № 100 від 08.02.1995р. розраховується так:
( (1075грн.07коп. : 93,6 ) + (1558грн.47коп. : 158,4 ) ) : 2 = 10 грн. 66 коп.
Час затримки розрахунку при звільненні з 23.09.2015р. до 04.12.2015р. складає 51 робочий день, що при 8 годинному робочому дні складає 51 х 8=408 годин. Отже сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період розрахована так :
408грн. х 10,66 = 4349 грн. 28 коп.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку за період з 23.09.2015 року по 04.12.2015 року в сумі 4349 грн. 28 коп. підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У звязку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що заочним рішенням суду від 22.09.2015 року, яке набрало законної чинності, вже стягнуто з відповідача на користь позивача моральна шкода в сумі 1000 грн., внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача, щодо виплати заробітної плати, суд вважає дану частину позовних вимог залишити без задоволення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.
Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1218,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 27, 59, 60, 61, 64, 88, 192, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України. Законом України "Про оплату праці", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", Законом України "Про судовий збір суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: