Справа № 565/1460/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

при секретарі судового засідання Руднік Л.С.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2015 року відповідач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В позові вказує, що відповідач є батьком позивача ОСОБА_1. Після досягнення повноліття позивач продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Витрати позивача, повязані з навчанням, харчуванням та проживанням в м.Львів становлять приблизно 3300 щомісячно. В свою чергу відповідач ухиляється від надання позивачу матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує заробітну плату.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити з підстав, вказаних у позові. Також пояснив, що відповідач припинив надання йому матеріальної допомоги у вересні 2015 року, його мати ОСОБА_3 надає йому матеріальну допомогу, він навчається на денному відділенні університету і проживає в м.Львів, де винаймає квартиру, не має змоги працювати, отримує стипендію приблизно 700 гривень щомісяця.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і дав наступні пояснення. Він працює, отримує заробітну плату, матеріальну допомогу позивачу припинив надавати, оскільки з нього утримуються аліменти на іншого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, також він допомагає повнолітньому сину ОСОБА_5, який навчається. Крім того, з його заробітку утримуються кошти на виплату компенсації майна за рішенням суду.

Суд, дослідивши наявні в справі докази, заслухавши пояснення сторін та керуючись законом, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідач є батьком позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження. Після досягнення повноліття позивач продовжує навчання у Львівському державному університеті фізичної культури за держзамовленням на денній формі навчання, термін навчання до 30.06.2016 року, що підтверджується довідкою 3/238. Як визнав позивач він отримує стипендію приблизно 700 гривень щомісячно. Доказів сплати коштів за оренду житла в місті Львів позивач не надав. Згідно із довідкою № 5057 від 20.11.15 про доходи позивача за місцем роботи його заробіток з травня по жовтень 2015 року становить 58846 гривень 25 копійок (після сплати податків та відрахувань за виконавчими листами з травня по жовтень 2015 року становить 35833 гривні 30 копійок). У відповідності із довідками ВДВС з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та стягуються 20% заробітку на компенсацію вартості 1/2 частки у праві власності на автомобіль, розмір заборгованості на 20.11.15 становить 25830 грн. 15 коп.. Згідно із довідкою про доходи мати позивача ОСОБА_3 працює, за квітень - вересень 2015 року розмір її фактичного заробітку становить 10023 гривні 70 копійок, що підтверджується довідкою з місця роботи.

У відповідності із ст.200 СК, при визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, зазначені у ст.182 СК та можливість надання утримання другим з батьків. Згідно із ч.1 та ч.3 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів в інтересах повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, мають самі дочка, син, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як передбачено п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення особою віку 18 років, але не більше 23 років; продовження цією особою навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, суд має врахувати: стан здоров»я та матеріальне становище платника і отримувача аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач і відповідач в судовому засіданні визнали, що позивач потребує матеріальної допомоги у зв"язку з навчанням в місті Львів і те, що з вересня 2015 року відповідач припинив надавати позивачу допомогу. Суд вважає, що позивач несе витрати, пов»язані з придбанням продуктів харчування, одягу та проїздом. Позивач працює і отримує заробітну платню. Отже суд прийшов до висновку, що відповідач не надає повнолітньому сину, який продовжує навчання і у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги, грошових коштів, хоча має таку можливість.

При визначенні розміру аліментів суд врахував матеріальне становище відповідача, а саме те, що його заробіток за 6 місяців 2015 року становить 58846 гривень 25 копійок, наявність у відповідача зобов»язань по сплаті аліментів на користь неповнолітнього сина. Те, що мати позивача ОСОБА_3 також має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки працює і отримує заробітну плату. Крім того, позивач отримує стипендію і може працювати у вільний від навчання час.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, керуючись законом і внутрішнім переконанням, суд вважає, що присудження з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення навчання частково забезпечить як матеріальні потреби позивача, так і надасть змогу в достатній мірі забезпечити матеріальні потреби відповідача.

Вирішуючи питання про судові витрати встановлено, що позивачами не понесені судові витрати за подачу позову про стягнення аліментів. Таким чином, на підставі п.3 ч.1 ст.80, ч. 3 ст.88 ЦПК та п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України « Про судовий збір», витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок (0,4 розміру мінімальної заробітної плати) підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 182, 183, 198 -200 СК України, ст.ст. 80, 88, 212-215,367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2015 року до припинення ОСОБА_1 навчання 30 червня 2016 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий