Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/3036/15 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Гончар М.С.,

суддів Стрелець Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Прокурора Заводського району м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Метабанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ПАТ «Метабанк» звернулось до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначало, що 22.10.2002 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ВАТ «Метабанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 07-02/1152-К, згідно з яким останньому була відкрита кредитна лінія у розмірі 200 000 грн. по 08.10.2003 року включно

Додатковими угодами від 30.05.2003 року, від 12.11.2004 року та від 25.02.2005 року ліміт кредитування змінювався, останньою угодую збільшений до 315 000 грн.

Додатковою угодою від 15.11.2007 року дію кредитного договору продовжено до 15.01.2007 року включно.

Умовами кредитного договору та додаткових угод передбачений порядок погашення

кредиту та відсотків по ньому і санкції за його невиконання.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором, 22.10.2002 року між банком і відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір № 07-02/1152-МП/К, за яким предметом іпотеки є належна відповідачам на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого станом на 25.05.2012 року складає 353 977 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за кредитом 315 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 22 222 грн. 18 коп., пеня за період 25.05.2011 року по 25.05.2012 року 16 754 грн. 86 коп..

Посилаючись на зазначені обставини просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 73,08 кв.м., житловою площею 48,26 кв.м, заставною вартістю 90 000 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_6, ОСОБА_4 на праві власності шляхом продажу вказаного нерухомого майна у примусовому порядку органам ДВС на публічних (прилюдних) торгах за ціною, що буде визначена експертною організацією у ході виконавчого провадження та погашення за рахунок отриманих за наслідками таких публічних торгів грошових коштів заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 22.10.2002 року перед ПАТ «Метабанк» у розмірі 353 977 грн. 04 коп., виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в вищезазначеній квартирі із зняттям їх з реєстраційного обліку у Заводському секторі ВСГІРФО ГУМВС України в Запорізькій області, та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2010 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_7

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2013 року позовні вимоги задоволені частково.

На підставі іпотечного договору № 07-02/1152-МП/К від 25.02.2005 року, укладеного між Акціонерним банком «Металург» та ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 07-02/1152-К від 22.10.2002 року, укладеним між Акціонерним банком «Металург» та ОСОБА_3, що утворилась станом на 25.02.2012 року в розмірі 353 977,04 грн., яка складається з 315 000 грн. - заборгованості за кредитом, 22 222,18 грн. - прострочених процентів, 16 754,86 грн. - пені за період з 25.05.2011 року по 25.05.2012 року, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 73,08 кв.м., житловою площею 48,26 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 133/200 частки, ОСОБА_4 67/200 часток, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3871/2 виданого Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе 3.11.1995 року та згідно свідоцтва № 3-1319 про право на спадщину, виданого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою, шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Метабанк» судові витрати за первинним позовом 1 70 грн, судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи в суді.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2013 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та Прокурора Заводського району діючого в інтересах ОСОБА_4 відхилено, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2013 року скасовано справу передано на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор Заводського району м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_4 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та прокурора Заводського району, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Апеляційним судом були прийняті всі процесуальні заходи для належного повідомлення та забезпечення апелянту здійснення його процесуальних прав.

Частиною 3 ст. 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Апеллянт ОСОБА_3 жодного разу в судові засідання не з'явився, разом із тим ОСОБА_3 та прокурор Заводського району м. Запоріжжя є ініціаторами перегляду справи в апеляційній інстанції.

Справа призначалася до розгляду на 28.05. 2015 року та була відкладена на 23.07.2015 рокусправа була відкладена за клопотанням ОСОБА_3 у звязку з його хворобою на 15.10.2015 року, а ні апелянти, а ні їх представники в судове засідання не зявились, справа відкладена на 27.10.2015 року, у звязку з витребуванням справи за 2008 рік з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу справа відкладена на 26.11.2015 року.

В судове засідання 26 листопада 2015 року апелянти не з'явилися, повістки про виклик у судове засідання на 27.10.2015 року та 26 листопада 2015 року, які направлялись на адресу, яка зазначалась ОСОБА_3 в апеляційній скарзі повернуті до суду за спливом терміну зберігання.

Заяву про зміну місця проживання або місцезнаходження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах якої діяв прокурор і також не зявляся у вказані судові засідання, до суду не подавали та не повідомляли про наявність будь-яких обставин, що перешкоджають їм отримувати повістки за зазначеними ними адресами.

Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 77 ЦПК України повістка про виклик до суду вважається доставленною ОСОБА_3

За таких обставин розгляд справи за відсутності щетіни І.М. не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, оскільки судом дотримані процедури, встановлені ст. ст. 27,74,76,77 ЦПК України.

Виходячи з вимог ст.303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, керуючись ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку апелянтів та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апе5ляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та відмовляючи в задоволенні позову про виселення відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що в наслідок неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов"язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, на час розгляду справи відсутні підстави для виселення відповідачів, оскільки Банком не виконанні вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України „Про іпотеку, якими встановлено певний порядок дій іпотекодержателя.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержавтель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України „Про іпотеку.

Судом установлено, що 22 жовтня 2002 року між акціонерним банком " Металлург", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство " Метабанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 07-02/1152-К, за умовами якого останньому відкрито кредитну лінію у розмірі до 200 000 грн строком до 08 жовтня 2003 року.

Додатковими угодами від 30.5.2003 року, від 12.11.2004 року та від 25.2.2005 року ліміт кредитування змінювався, останньою угоду збільшений до 315 000 грн. Додатковою угодою від 15.11.2007 року дію Договору № 1 продовжено до 15.01.2007 року.

У забезпечення виконання вказаного договору 25.02.2005 року між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, укладено іпотечний договір № 07-02/1152-МП/К, за умовами якого відповідачі передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_4, яка належить їм на праві спільної часткової власності.

У зв"язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов"язань за кредитним договором заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2008 року за позовом публічного акціонерного товариства " Метабанк" з ОСОБА_3, ОСОБА_7 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 07-02/1152-Мп/К від 22 жовтня 2002 року у розмірі 337 222 грн. (т. 2 а.с. 28)

У зв"язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов"язань за кредитним договором № 07-02/1152-К від 22.10.2002 року та неналежним виконанням зобов"язань ТОВ " Велес" за кредитним договором № 07-02/1171-К від 22.11.2002 року в забезпечення яких ОСОБА_3 було укладено договори застави № 07-02/1152-К/3 від 22.10.2002 року та договір застави № 07-02/1171-МП/К-1 від 22.11.2002 року, предметом яких є належний на праві власності ОСОБА_3 жилий будинок № 155 по вул. Мурманській у м. Запоріжжя, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2010 року за позовом ПАТ "Метабанк" звернуто стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок № 155 по вул. Мурманській у м. Запоріжжя з метою задоволення вимог банку у розмірі 6 859 767 грн. 90 коп. Зазначеним рішенням банку було надано повноваження продати предмет іпотеки за ціною не нижче 650 003 грн.( т. 2 а.с.29-31).

Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки по даній справі, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну правову оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача ОСОБА_3 утворилася заборгованість за кредитним договором, яку слід задовольнити на користь банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд першої інстанції вірно виходив із того, що звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності ухваленого судом рішення про стягнення заборгованості з боржника за кредитним договором та рішення про звернення стягнення на інший предмет іпотеки, який на праві власності належить лише ОСОБА_3 за іншими договорами застави, іншим кредитним договором № 07-02/1171-К від 22.11.2002 року та за зазначеним кредитним договором не може вважатися подвійною відповідальністю боржника.

Крім того,як в суді першої інстанції, та і при розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що вказані рішення не виконані до теперішнього часу, заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 6 859 767, 90 грн. не погашена ( т. 2 а.с. 25-27).

Доводи апеляційних скарг про неправильне нарахування пені не є переконливими.

За змістом п. 6.3 кредитного договору вбачається, що договір діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за кредитним договором, оскільки зобов"язання ФОП ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором до теперішнього часу не виконанні, суд першої інстанції обґрунтовано визнав правильним нарахування пені за шість місяців, визначених частиною шостою статті 232 ГК України, та погодився зі стягненням нарахованої пені в межах передбаченого пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України річного строку позовної давності, а саме - у розмірі 16754.86 грн.

Довід апеляційної скарги прокурора Заводського району м. Запоріжжя, який діє в інтересах ОСОБА_4 про пропуск банком строку позовної давності не заслуговує на увагу, оскільки суперечить встановленим по справі обставинам. Так рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2013 року, залишеного в силі Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від17.07.2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до „Мета Банк про визнання недійсним іпотечного договору 07-02/1152-МП/К , Маляр відмовлено в задоволенні вказаних позовних вимог.

Так, строк дії договору іпотеки № 07-02/1152-МП/К відповідно до договору № 9 від 17.11.2006 року про внесення змін до нотаріально посвідченого договору іпотеки № 07-02/1152-МП/К було встановлено до 16.01.2007 року, про, що ОСОБА_4 було відомо, оскільки остання власноручно підписувала договір № 9, зазначені обставини встановлені рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до АТ „Мета банк про визнання недійсним договору іпотеки.

Разом з тим позовна заява АТ „Мета банк про звернення стягнення на предмет іпотеки до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла 12.01.2010 року, про що свідчить штамп Заводського районного суду м. Запоріжжя на позовній заяві.

Таким чином твердження ОСОБА_4 про те, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки заявлено поза межами строку позовної давності, суперечить матеріалам справи.

Не можливо погодитися і з доводом апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо недотримання банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у відсутності вимоги до іпотекодавцяю.

Згідно п.37 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України „Про іпотеку про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду ( на відміну від інших способів звернення стягнення ( частина 3 статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст.. 124 Конституції України.

Крім того докази та обставини, на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для зміни або скасування ухваленого по справі рішення наведені в апеляційних скаргах доводи не містять.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Прокурора Заводського району м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: