Справа № 629/894/15-ц
Номер провадження 2/629/542/15
У х в а л а

"17" березня 2015 р. суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Попов О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, третя особа: Сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лозівського МРУЮ про визнання права власності на домоволодіння, надвірні споруди та будівлі, -

В С Т А Н О В И В :

13.03.2015 року, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння, надвірні споруди та будівлі, посилаючись на те, що 29 липня 1987 року помер його батько ОСОБА_2. Після смерті батька відкрилася спадщина - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вулиця Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району Харківської області, де його батько, проживав по день смерті. На підставі ст.1261 Цивільного кодексу України мати позивача, ОСОБА_3, після смерті батька була спадкоємицею за законом першої черги. Спадщину вона фактично прийняла і володіла нею до смерті, яка настала 04 червня 2002 року. Факт володіння матір'ю позивача - ОСОБА_3 житловим будинком, що розташований за адресою: вулиця Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району, Харківської області підтверджується довідкою Катеринівської сільської-радиЛозівського району Харківської області № 1618/02-30 від 10.12.2014р. Згідно по господарської книги Катеринівської сільської ради № 9 на 1986-1990 рр. за 2011-2015 роки, головою господарства розташованого за адресою: вулиця Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району, Харківської області, являється ОСОБА_3, а також у довідці зазначено, що розмір присадибної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною вище адресою становить 0,09 га, земельна ділянка знаходилася у користуванні померлої ОСОБА_4.

Мати і батько позивача у свій час не зареєстрували будинок, а просто збудували і жили там до своєї смерті, бо вважали, що визнання їхнього права сільською радою на домоволодіння було достатньо. Відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року: документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Права власності на об"єкти нерухомого майна побудовані до 05 серпня 1992 року оформлюється відповідними органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, але його мати після смерті батька - до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася у зв'язку з тяжким матеріальним станом - за оформлення спадщини потрібно було заплатити чималі кошти, а у неї їх не було.

Згідно зі ст.1268 ЦК України: ч.1, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; ч.3, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову віднеї; ч.5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тому на підставі положень ст.1268 ЦК України позивач вважає, що його мати, ОСОБА_3, була такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася в 1987 році після смерті чоловіка та на підставі ч.1 ст.1296 ЦК України могла отримати свідоцтво про право на спадщину, але в силу обставин (скрутний матеріальний стан) не зробила цього.

Саме тому, коли позивач, ОСОБА_1, її син, у жовтні 2012 року звернувся до виконкому Катеринівської сільської ради Лозівського району, Харківської області з питання оформлення правовстановлювальних документів на домоволодіння за адресою: вул. Крупської, буд.19, с.Катеринівка Лозівського району, Харківської області, виявилося. що крім запису в погосподарській книзі про те, що воно числиться за ОСОБА_3, ніяких документів більше немає.

Та згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, право приватної власності на домоволодіння ОСОБА_3 було офіційно визнано територіальною громадою Катеринівсько'і сільської ради, але не зареєстроване.

Тому позивач, як його спадкоємець першої черги (ст, 1261 ЦК України), на підставі закону вважає, що має право успадкувати це право і зобов'язується належним чином його оформити на власне ім'я.

Відповідно до ст.ст. 1218,1219 ЦК України вищезазначене право власності, яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_2 входить до складу спадщини і тому має перейти до позивача, як спадкоємця за законом першої черги.

Факт володіння житловим будинком та проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - матері позивача ОСОБА_3 та його - ОСОБА_1, можуть підтвердити свідки.

Як зазначено в ст.1270 ЦК України законом визначено строк у шість місяців для подання спадкоємцем заяви до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Цей строк позивач не пропустив, бо з дня свого народження 1955 року він проживав безперервно у домоволодінні батьків, мешкав і на день смерті матері в 2002 році, про що свідчить довідка Катеринівської сільської ради № 1617/02-30 від 10.12.2014 р.

Тому і звернувся з відповідною заявою до Лозівської державної нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину нотаріус йому не видала на тій підставі, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - домоволодіння, що і є причиною звернення до суду з даним позовом.

Виходячи з вищевикладеного, позивач прохає суд визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на домоволодіння, надвірні споруди та будівлі, розташовані за адресою: вул.. Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району, Харківської області, а саме: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 95.2 кв.м.. - з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. «Б» 13.7 кв.м.. літня кухня літ. «В» 31.7 кв.м., погріб літ. «П» 7.6 кв.м., убиральна літ. «У» 1 кв.м., літній душ літ. «Д» 4.8 кв.м., колодязь літ. «К» 16 без акта вводу в експлуатацію. Повернути ОСОБА_1 зайво сплачені ним кошти за судовий збір в сумі - 412.25 гривень.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно ч.2 ст. 119 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити: п.5 - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та п.6 зазначення доказів що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. В позові позивач посилається на те , що він звертався до Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області для отримання правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, але виявилося, що крім запису в погосподарській книзі про те, що воно числиться за ОСОБА_3, ніяких документів більше немає. Однак позивач не надає жодного доказу в підтвердження даної обставини, а саме: письмове звернення позивача до Катеринівської сільської ради, письмову відповідь Катеринівської сільської ради та копію погосподарської книги. Також позивачем не надано доказів в підтвердження його звернення до відповідних органів щодо реєстрації права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: вулиця Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району, Харківської області та відмову в реєстрації такого права. Позивач не вказує підстави про звільнення його від доказування даної обставини.

Відповідно до частини 9 Постанови №6 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). У звязку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані обєкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття обєкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

З огляду на вищевикладене, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки, відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, третя особа: Сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Лозівського МРУЮ про визнання права власності на домоволодіння, надвірні споруди та будівлі залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали у пятиденний строк після отримання ним даної ухвали. Документи надати у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб, що приймають участь у справі. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Г. Попов