Ухвалаіменем україни
16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства культури України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, за касаційною скаргою Міністерства культури України на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства культури України, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 травня 2012 року його було поновлено на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2012 року вказане судове рішення в частині поновлення на роботі залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2013 року вищевказані рішення залишено без змін. Проте, відповідач рішення суду про поновлення на роботі не виконує. Посилаючись на викладене, позивач просив у порядку ст. 236 КЗпП України стягнути з Міністерства культури України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2012 року за період з 10 травня 2012 року по день винесення рішення у даній справі та стягнути 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з Міністерства культури України на користь ОСОБА_4 середній заробіток за затримку виконання рішення суду в розмірі 152 569 грн 17 коп., а також 2 500 грн у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2014 року заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 жовтня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 вересня 2014 року ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого 2015 року прийнято відмову представника ОСОБА_4 від апеляційної скарги та закрито провадження у справі на підставі п. 4 ст. 300 ЦПК України.

У касаційній скарзі Міністерство культури України просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права, і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також інші особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з п. 4 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом всього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв'язку з цим апеляційного провадження вирішується апеляційним судом, що розглядає справу, в судовому засіданні.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2009 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що прийняття відмови від апеляційної скарги не пов'язується з обов'язком апеляційного суду перевіряти, чи у зв'язку з такою відмовою не порушуються права будь-яких осіб, оскільки право особи на відмову від апеляційної скарги не обмежене. При цьому апеляційний суд відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК має роз'яснити передбачені частиною четвертою статті 300 ЦПК наслідки прийняття відмови від скарги.

Прийнявши відмову від апеляційної скарги, суд закриває апеляційне провадження за цією скаргою, а за наявності інших апеляційних скарг - продовжує апеляційне провадження за цими скаргами (скаргою).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження, виходячи з того, що до початку розгляду справи в апеляційному суді від представника ОСОБА_4 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Оскільки зі змісту касаційної скарги не вбачається порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства культури України відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваВ.М. Коротун С.П. Штелик