У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор» до ОСОБА_3, третя

особа - голова Громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор» Струц Валерій Дмитрович, про відшкодування шкоди,

за касаційною скаргою Громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор», поданою головою організації Струцом Валерієм Дмитровичем, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Громадська організація «Садівниче товариство «Елеватор» (далі - ГО «СТ «Елеватор») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - голова ГО «СТ «Елеватор» Струц В.Д., про відшкодування шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що протягом 2010-

2012 років ОСОБА_3 звертався до неї з позовними заявами, в задоволенні яких рішеннями судів було відмовлено. За весь час розгляду судових справ позивачем були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6 380 грн, сплачені судові збори на суму 352 грн, понесені витрати, пов'язані з викликами свідків у судові засідання, на суму 2 955 грн 38 коп. та витрати, пов'язані з відключення та підключення будинку ОСОБА_3 до мережі електропостачання, на суму 400 грн, які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог за позовом ГО «СТ «Елеватор» до ОСОБА_3, третя особа - голова ГО «СТ «Елеватор» Струц В.Д., про відшкодування шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2014 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі голова ГО «СТ «Елеватор» - Струц В.Д. просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не доведено заявлених позовних вимог.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна, оскільки останні зроблені із неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням правління ГО «СТ «Елеватор» вирішено питання про відключення земельної ділянки НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, від електропостачання за борги. ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду з позовом до ГО «СТ «Елеватор» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди. Під час розгляду справи за заявою ОСОБА_3 двічі винесено ухвали про забезпечення позову шляхом зобовʼязання ГО «СТ «Елеватор» підключити енергопостачання до будинку ОСОБА_3, вищезазначенні ухвали були виконанні відповідачем. В подальшому ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про забезпечення позову були скасовані апеляційним судом Дніпропетровської області. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.

Зазначений позов ГО «СТ «Елеватор» в частині стягнення судових витрат заявлений з приводу спору між тими самими сторонами, про той же самий предмет і з тих же самих підстав, з яких ОСОБА_3 заявлено позов про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

Як роз'яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не звернув уваги на зазначене, не визначився з характером спірних правовідносин та дійшов неправильного висновку про розгляд справи про відшкодування судових витрат в окремому провадженні, оскільки такі питання вирішуються в порядку, визначеному ст. 220 ЦПК.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, всупереч вимогам ст. 303 ЦПК України на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив законність ухваленого рішення та не усунув у межах своїх повноважень допущених судом першої інстанції недоліків.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права мають суттєве значення для правильного вирішення спору, що в силу ст. 340 ЦПК України є підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат та в цій частині провадження по справ необхідно закрити.

Що стосується позовних вимог ГО «СТ «Елеватор» в частині відшкодування витрат, понесених при підключенні електропостачання садового будинку, то суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, в силу приписів ст. ст. 57, 58 ЦПК України дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права в частині відшкодування витрат, понесених при підключенні електропостачання садового будинку, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному поряду із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині, а в іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 340, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Громадської організації «Садівниче товариство «Елеватор», подану головою організації Струцом Валерієм Дмитровичем, задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2014 року в частині стягнення судових витрат скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:Є.П. Євграфова В.М. Коротун І.К. Парінова О.М. Ситнік