Справа № 361/5138/15-ц
Провадження № 2/361/2450/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Палій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Пятнадцята Київська державна нотаріальна контора про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 136 420 грн. 00 коп.,

3 % річних в сумі 19 634 грн. 13 коп. та інфляційні збитки у розмірі 117 963 грн. 75 коп.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 22 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_3 позику у розмірі 6 000,00 євро та 1 800,00 доларів США. строком до 22 вересня 2010 року. Про отримання коштів ОСОБА_3 склав власноручно написану розписку. На даний час борг складає 4 000, 00 євро, що становить за курсом НБУ 96 880 грн. 00 коп., та 1 800,00 доларів США, що складає за курсом НБУ 39 546 грн. 00 коп. Однак, 03 грудня 2014 року позичальник ОСОБА_3 помер. 16 квітня 2015 року за заявою спадкоємців Пятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу за № 479/2015. 17 квітня 2015 року кредитором направлено заяву (вимогу). Оскільки ж відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька, про що подала відповідну заяву, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду із вказаним позовом до останньої як до спадкоємця позичальника. Крім того, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача й 3 % річних в сумі 19 634 грн. 13 коп. та інфляційні збитки у розмірі 117 963 грн. 75 коп.

У судовому засіданні, що відбулося 19 листопада 2015 року, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали, просили його задовольнити. 01 грудня 2015 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, в якій заявлені вимоги останній підтримав та просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася, до початку слухання справи по суті подала заперечення проти позову, в яких посилалася на пропуск строків позовної давності, який минув ще 22 вересня 2013 року. У звязку з наведеним ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за відсутності відповідача та її представника.

Від завідувача Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. ст. 205, 1047 ЦК України договір позики може укладатися як в усній, так і в письмовій формі. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6 000,00 євро та 1 800,00 доларів США., які позичальник зобов'язувався повернути до 22 вересня 2010 року. На підтвердження передачі коштів ОСОБА_3 власноручно написав розписку від 22 вересня 2008 року (а.с. 105).

З наданих пояснень та розписки вбачається, що 01 вересня 2010 року позичальник повернув 2 000 євро.

На даний час борг складає 4 000, 00 євро, що становить за курсом НБУ 96 880 грн. 00 коп., та 1 800,00 доларів США, що складає за курсом НБУ 39 546 грн. 00 коп., про що свідчить розрахунок (а.с. 5).

04 грудня 2014 року позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК № 319735, виданого 04 грудня 2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 50).

З матеріалів спадкової справи № 479/2015 щодо майна ОСОБА_3 вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті позичальника є його дочка - ОСОБА_2, яка звернулася до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що зареєстрована за № 1815 (а.с. 46).

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

16 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою-претензією щодо наявності заборгованості за розпискою від 22 вересня 2008 року. У подальшому дана заява була направлена за належністю до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 86-90).

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом також зясовано, що сторонами договору позики досягнуто згоди щодо повернення грошових коштів за договором позики не пізніше 22 вересня 2010 року.

На узгоджену дату повернення коштів позичальник ще був живий, однак відповідної вимоги кредитор до нього не заявив та доказів предявлення до ОСОБА_3 судового позову стороною позивача не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 257, 261 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи те, що позовну заяву до відповідача ОСОБА_1 направлено до суду лише 10 липня 2015 року, а строк виконання зобов'язання за вказаним договором позики настав ще 22 вересня 2010 року, так строк позовної давності згідно положень чинного законодавства минув 22 вересня 2013 року, й доказів на підтвердження того, що позикодавець неодноразово звертався до позичальника з вимогами про повернення боргу суду не надав, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Пятнадцята Київська державна нотаріальна контора про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна