У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, треті особи: Регіональне відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області, Дніпропетровська міська рада, Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, про виселення, зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» про визнання права користування приміщенням, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ПАТ «Дніпровськпромбуд» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідачі мешкають в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, яке є не житловим фондом, а санаторієм-профілакторієм, та яке належить позивачу на праві колективної власності. Згідно технічного паспорту від 23 липня 2007 року (інвентаризаційна справа № 36854), виданим КП ДМБТІ, вбачається, що приміщення, яке займають відповідачі, є кімнатою відпочинку. Відповідно до плану приватизації ОП ««Дніпровськпромбуд» від 07 серпня 1995 року, вказано перелік державного житлового фонду, у тому числі гуртожитки. Серед них відсутній об'єкт, в якому мешкають відповідачі. Частина приміщень будівлі, в якій мешкають відповідачі, знаходяться в аварійному стані і є небезпечними для мешкання в них людей, інші приміщення є непридатними для нормальної експлуатації, що підтверджується висновком про технічний стан будівельних конструкцій будівлі Придніпровської державної академії будівництва і архітектури науково - консалтингового підприємства «Стеконік ЛТД» від 23 січня 2006 року.

Позивач, також, зазначав, що відповідачам було запропоновано переселитися в кімнати № 31, 32 гуртожитку, який є державним житловим фондом та знаходиться на балансі ПАТ «Дніпровськпромбуд», що підтверджується довідкою ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10 червня 2013 року за № 1-14/9-137. Гуртожиток обладнаний душевими кімнатами, кухнями та взагалі відповідає санітарним вимогам, однак, відповідачі відмовляються від добровільного переселення.

З огляду на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ «Дніпровськпромбуд» просило суд виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кімнати № 8 в будівлі санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1, з наданням їм іншого житлового приміщення, а саме, кімнат № 31 та № 32 в гуртожитку по АДРЕСА_2, згідно наданого ордеру ПАТ «Дніпровськпромбуд» № 1689 від 10 червня 2013 року; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дніпровськпромбуд», в якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила суд визнати за ОСОБА_1 та членами її сім'ї право користування приміщеннями № 46, 47, 48 у будівлі за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати ПАТ «Дніпровськпромбуд» укласти з ОСОБА_1 договір найму вказаних вище приміщень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Дніпровськпромбуд» задоволено.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кімнати № 8 в будівлі санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1, з наданням житлового приміщення кімнат № 31 та № 32 в гуртожитку по АДРЕСА_2, згідно наданого ордеру ПАТ «Дніпровськпромбуд» № 1689 від 10 червня 2013 року.

Зобов'язано Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою кімната № 8 в будівлі санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпровськпромбуд» про визнання права користування приміщеннями, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ «Дніпровськпромбуд» та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що будівля, в якій мешкають відповідачі, не є житловим фондом, а є санаторієм-профілакторієм, що належить на праві власності ПАТ «Дніпровськпромбуд». Крім того, дана будівля знаходиться в аварійному стані та є небезпечною для життя відповідачів.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова

В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук