РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2015 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі- Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути станом на 01.06.2015 року згідно договору позики основну суму заборгованості в розмірі 33 000,00 гривень, інфляційні втратив в розмірі 13 248,37 гривень та 3% річних в розмірі 414,98 гривень, а всього 46 663,35 гривень. Позов мотивує тим, що 10.10.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 33 000,00 гривень, згідно якого відповідач отримав від позивача у власність зазначену суму грошових коштів та зобовязався повернути такі до 31.12.2014 року. Однак, після виконання позивачем своїх зобовязань, відповідач порушив умови договору, а відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснення дала аналогічні викладеним у ньому та просить такий задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згідний повернути заборгованість лише в сумі 33 000,00 гривень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що 10.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позивач надав, а відповідач прийняв у власність 33 000,00 гривень, які зобовязувався повернути до 31.12.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, що підтверджується розпискою від 10.10.2014 року, даною відповідачем ОСОБА_2

Відтак, згідно розрахунку заборгованості відповідно до договору позики від 10.10.2014 року заборгованість становить: основна сума заборгованості в розмірі 33 000,00 гривень, інфляційні втрати в розмірі 13 248,37 гривень та 3% річних в розмірі 414,98 гривень, а всього 46 663,35 гривень.

Згідно із вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості

Згідно змісту ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Крім того, ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення коштів за договором позики від 10.10.2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 57, 60, 79, 84, 169, 209, 212, 215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН №) основну суму заборгованості в розмірі 33 000,00 гривень, інфляційні втрати в розмірі 13 248,37 гривень та 3% річних в розмірі 414,98 гривень, а всього 46 663 гривень (сорок шість тисяч шістсот шістдесят три) 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН №) 466,63 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.