Справа № 520/396/15-ц
Провадження № 2/520/1983/15
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Кудіновій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованності, -
Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом про стягнення заборгованості.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача, вказував на те, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобовязання позичальника за кредитним договором, у якому позивач виступає кредитором, в наслідок чого за такими зобовязаннями утворилась заборгованість. Належне виконання вказаних зобовязань забезпечено порукою ОСОБА_2 З викладеного, та посилаючись на норми законодавства представник позивача просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість, що випливає з долучених до позовної заяви розрахунків, та яка станом на 24.12.2014 року еквівалентна 29057739,02 грн.
Учасники справи у судове засідання не зявились. Про час та місце вирішення справи сторони повідомлялись у встановленому законом порядку, однак про поважні причини своєї неявки до суду не повідомили.
Представник позивача звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, проти ухвалення заводного рішення не заперечував.
Відповідачі жодних заяв, клопотань або заперечень не надали.
З викладених обставин, зважаючи на те, що відповідачі за обставинами розгляду справи повторно не зявилися до суду не повідомляючи при цьому про поважність причин такої неявки, суд, керуючись положеннями ч.4 ст. 169 ЦПК України, 224-226 ЦПК України, ухвалив розглядати справу на підставі наявних доказів та постановити Заочне рішення.
Так, дослідивши доводи позову та перевіривши їх долученими до матеріалів справи доказами, суд встановив наступне.
06.082007 року між ПАТ ВБТ Банк та ОСОБА_3 було укладено генеральну угоду №07, за якою банк зобовязався надавати вказаному відповідачу кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених в рамках цієї угоди. В подальшому умови вказаної Генеральної угоди були доповнені Додатковою Угодою №1 від 21.04.2008 року та Додатковою угодою №2 від 19.03.2010 року.
За умовами генеральної угоди №7 загальний розмір позичкової заборгованості ОСОБА_1 не повинен перевищувати суми, еквівалентної 2000000,00 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту.
На виконання вказаної Генеральної угоди №7 між тими самими сторонами 06.08.2007 року було укладено кредитний договір №13.14-07/07-СК, умови якого в подальшому було доповнено додатковими угодами: №1, від 12.11.2008 року, №2 від 06.05.2009 року, №3 від 30.06.2009 року, №4 від 30.06.2009 року, №5 від 28.08.2009 року, №6 від 08.09.2010 року, №7 від 28.01.2011 року.
Згідно такого договору, врахуванням всіх змін та доповнень, відповідач ОСОБА_1 отримав від банка кредит в розмірі 830000,00 дол. США, та зобовязався його повернути, а також сплатити на користь кредитора відсотки за користування кредитними коштами, та інші супутні платежі, шляхом здійснення строкових платежів, відповідно до погодженого між сторонами графіку.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 в супереч зазначеним правовим положенням та змісту укладеного між сторонами кредитного договору зобовязання з повернення кредитних коштів належним чином не виконує в наслідок чого станом на 24.12.2014 року його заборгованість за вказаними зобовязаннями складає 179806,53 дол. США, що за розрахунками позивача, відповідно до курсу валют, встановленого НБУ на дату проведення розрахунку, еквівалентно 2835592,31 грн., з яких:
- заборгованість за основною сумою кредиту 155583,88 дол. США;
- прострочені відсотки за користування грошовими коштами за період з 08.12.2014 року по 24.12.2014 року 1395,93 дол. США;
- пеня, нарахована на прострочену суму кредиту та відсотків 8103,50 дол. США;
- три відсотки річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, 807,71 дол. США;
- три відсотки річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами, 112,47 дол. США;
- 4903,80 грн. сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що нарахована за несвоєчасну сплату комісії.
Зазначені обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи виписками та розрахунками.
При цьому суд зазначає про те, що відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового в зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути змінений у договорі.
Згідно ч.1. ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно ч.1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Так, на підтвердження вимог позивача до матеріалів справи додано копію договору поруки №13.14-07/07-ДП1 від 06.08.2007 року (що в подальшому було доповнено додатковими угодами про внесення змін №1-№3), що було укладено між кредитором та ОСОБА_2.
Відповідно до вказаного договору поруки ОСОБА_2 виступила поручителем за вказаними зобовязаннями ОСОБА_1
З викладених обставин та правових положень, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених таким позивачем судових витрат, по 1827,00 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 208-209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 546 - 554, 610, 610-612, 625, 1054 ЦК України, суд, -
Позов ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованності, задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров