РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

Головуючої судді Кривич Ж.О.,

при секретарі Кулинич М.М.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та ПАТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на статті 22, 24, 25, 26-І Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтю 1167 Цивільного Кодексу України, позивач просив стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на його користь 54 310,00 грн. збитків та 5 000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позов підтримали, суду пояснили, що відповідач ОСОБА_3 судом визнаний винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої позивачу була завдана шкода здоровю у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідальність водія ОСОБА_3 перед третіми особами була застрахована у ПАТ «ПРОСТО-страхування». Витрати позивача на лікування становлять 4330,00 грн. Окрім того, у звязку із тимчасовою втратою працездатності позивач як особа, яка забезпечує себе роботою самостійно, не зміг виконати умови укладеного договору із встановлення камер зовнішнього спостереження, тому не отримав прибуток в сумі 44 100,00 грн. і зобовязаний сплатити 5 880,00 грн. штрафу. Еквівалент душевних страждань, яких позивач зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, він визначив у 5 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 46, 65, 66).

Відповідач ПАТ «ПРОСТО-страхування» частково визнав позовні вимоги: у письмових запереченнях (а.с. 34-36) представник зазначив, що відповідач визнає витрати позивача в сумі 4 330,00 грн. і готовий їх відшкодувати. В частині моральної шкоди відповідач заявив, що у відповідності до статті 26-І Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може оплатити лише 5 відсотків від витрат на лікування (5% х 4 330,00 грн.= 215,50 грн.). Проти задоволення інших позовних вимог відповідач заперечував, посилаючись на статтю 25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1197, 1198 ЦК України.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи:

26 листопада 2014 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука, який набрав законної сили, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального Кодексу України. Суд встановив, що 29 червня 2014 року близько о 20 годині ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Молодіжній в м. Кременчуці, порушив вимоги пункту 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України і виїхав на зустрічну смугу руху. Внаслідок цього сталося зіткнення з мотоциклом НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Манукян отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток лівої гомілки, заднього краю великої гомілкової кістки зі зміщенням та підвивихом ступні ззаду, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоровя.

Суд, вирішуючи кримінальну справу, цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 залишив без розгляду.

Цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля НОМЕР_1 у період з 30 січня 2014 року по 29 січня 2015 року була застрахована у страховика АТ «ПРОСТО-страхування», що підтверджується полісом (а.с. 19).

Вирішуючи позов в частині стягнення майнової шкоди, суд виходить із такого: витрати позивача на лікування в сумі 4 330,00 грн. підтверджуються документально та визнаються відповідачем. На доказ недоотриманого доходу в сумі 44 100,00 грн. позивач надав суду договір підряду, який було укладено 30 травня 2014 року між ФОП ОСОБА_4 (замовник) та ОСОБА_2 (підрядник) на виконання робіт із встановлення камер зовнішнього спостереження та супутнього обладнання (а.с. 23-24), і договір купівлі-продажу замовником кабелю від 5 травня 2014 року на суму 5 516,00 грн. Позов в частині компенсації штрафу позивач доводить вимогою замовника до нього про сплату у строк до 10 листопада 2014 року штрафу в сумі 5 880,00 грн. у відповідності до пункту 5.4. договору підряду.

Моральну шкоду позивач обгрунтував тим, що переніс операцію, відчував біль та терпів незручності близько трьох місяців носив гіпсову повязку, не міг пересуватись без милиць, потребував сторонньої допомоги. Позивач також морально страждав з приводу пошкодження майна мотоцикла.

Вирішуючи спір, суд виходить із такого:

Відповідно до статті 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту рішення Закону) у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Стаття 25 цього закону передбачає, що у звязку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом здоровя час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною.

Відповідно до статті 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, визначається на підставі даних органу доходів і зборів.Розмір доходу, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, у сумах, нарахованих до вирахування податків.

Розмір доходу, втраченого фізичною особою, яка самостійно забезпечує себе роботою (адвокатом, особою, зайнятою творчою діяльністю, та іншими), визначається у порядку, встановленому частинами першою - третьою цієї статті.

У звязку з тим, що позивач на доказ недоотриманого ним прибутку не надав суду даних органу податкової служби, суд вимоги в цій частині вважає недоведеними і у їх задоволенні відмовляє.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача також підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статі 26-І Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі , який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Доведений розмір шкоди, заподіяної здоровю становить 4 330,00 грн. Відповідно, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню зі страховика, становить 216,50 грн.

Позивач залучив ОСОБА_3 до участі у справі як відповідача, хоча позовних вимог до нього не заявив. В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 наполягали, що вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди до ОСОБА_3 позивач не має, а відшкодувати майнову та моральну шкоду має страховик.

У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати (задоволено 7,66 % позовних вимог): на користь ОСОБА_2 слід стягнути 306,40 грн. судових витрат, у державний бюджет - 45,43 грн. судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до статей 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_2 4 330,00 грн. майнової шкоди, 216, 50 грн. моральної шкоди та 306,40 грн. судових витрат.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 та решти поз овних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» у державний бюджет 45,43 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя