Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1684/15 Головуючий у 1-й інстанції: Пономаренко Л.Е.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи - Мелітопольська державна нотаріальна контора, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з урахуванням уточнень з позовними вимогами до ОСОБА_5, Мелітопольської міської ради, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 в період з січня 2005 року по день смерті останнього 04.11.2014 та визнати за нею право власності на ? частину спільно набутого майна, яке складається з грошового вкладу згідно договоруДЛІб про банківський вклад "Депозитний" від 22.10.2009, укладеного між ПАТ "Промінвестбанк" та ОСОБА_7. Ухвалою суду від 26.12.2014 з числа відповідачів було виключено Мелітопольську міську раду Запорізької області.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з січня 2005 року почала проживати разом з ОСОБА_7 однією сім'єю, мали спільний побут. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Його спадкоємцем за заповітом є відповідач ОСОБА_5 Зазначає, що за час спільного проживання від продажу меду заробили гроші, які за спільним рішенням поклали на депозит в відділенні ПАТ "Промінвестбанк" на ім'я ОСОБА_7 Вважає, що гроші, що знаходяться на депозитному рахунку банку є їх спільною власністю, тому за нею у відповідності до ст.74 Сімейного кодексу України повинно бути визнано право власності на ? їх частину.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року позов задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6, та ОСОБА_7., з січня 2005 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_6, право власності на ? частину грошових коштів, що станом на 25.12.2014 знаходяться в ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", на наступних рахунках на ім'я ОСОБА_7: поточний рахунок для виплат процентів по грошовим вкладам НОМЕР_3, на якому знаходяться гроші в розмірі 13072,36 гривень; депозитний рахунок НОМЕР_1, відкритий 16.05.2013 строком на 6 місяців з пролонгацією, на якому знаходяться гроші в розмірі 38362,57 гривень, депозитний рахунок НОМЕР_2, відкритий 21.10.2013 строком на 7 місяців з пролонгацією, на якому знаходяться гроші в розмірі 70000 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7. За життя 11.01.2005 ним був складений заповіт, згідно якого все своє майно він заповідав ОСОБА_5.

Згідно матеріалів спадкової справи, ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Згідно інформації, наданої ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", станом на 25.12.2014 на ім'я ОСОБА_7 наявні наступні рахунки: поточний рахунок для виплат процентів по грошовим вкладам НОМЕР_3, на якому знаходяться гроші в розмірі 13072,36 гривень; депозитний рахунок НОМЕР_1, відкритий 16.05.2013 строком на 6 місяців з пролонгацією, на якому знаходяться гроші в розмірі 38362,57 гривень, депозитний рахунок НОМЕР_2. відкритий 21.10.2013 строком на 7 місяців з пролонгацією, на якому знаходяться гроші в розмірі 70000 гривень.

Позивачка обґрунтовувала свій позов тим, що вона проживала з ОСОБА_7 однією родиною без реєстрації шлюбу, а тому, за нормами ст.74 Сімейного кодексу України, придбано ними в період спільного проживання майно є спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що з січня 2005 року ОСОБА_6 проживала разом з ОСОБА_7 за однією адресою: АДРЕСА_1. Зазначений факт не заперечується сторонами, підтверджений матеріалами справи та показами свідків.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на початок спільного проживання у іншому зареєстрованому шлюбі не перебували.

Допитані судом попередньої інстанції свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили, що всі вони також займались бджільництвом, а ОСОБА_7 був головою клубу бджолярів. З ним та ОСОБА_6 були знайомі тривалий час, разом виїжджали на пасіку. Приблизно 9 років тому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали проживати разом. Свідки зазначали, що приходили в гості до ОСОБА_7 та ОСОБА_6, бачили, що вони проживають разом, ведуть спільне господарство. Також, бачили, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом виїжджали на пасіку. У зв'язку з тим, що ОСОБА_7 на той час дуже часто хворів, пасікою займалася ОСОБА_6 Свідки зазначили, що останні роки ОСОБА_7 періодично знаходився в лікарнях, в кардіологічному, неврологічному, хірургічному відділеннях і бачили, що його доглядала виключно ОСОБА_6, інших родичів чи близьких вони не бачили.

Окремо свідок ОСОБА_9 пояснив, що зі слів ОСОБА_7 йому відомо про наміри купити новий автомобіль, на що він разом з ОСОБА_6 разом відкладали гроші і клали їх на депозит. Свідок ОСОБА_10 також зазначив, що ОСОБА_7, розповідав йому про спільний бюджет з ОСОБА_6

Допитані були також інші свідки які підтвердили спільне проживання та ведення спільного бюджету ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Судом відповідно оцінені і письмові докази наявні в матеріалах справи: довідку голови квартального комітету від 28.03.2014 року про спільне проживання в цивільному шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за однією адресою з січня 2005 року (а.с. 8); акт закупки сільськогосподарської продукції від 17.05.2013; ветеринарно-санітарний паспорт пасіки №1 ОСОБА_7, згідно якого в 2013 році у ОСОБА_7 було в наявності 10 бджолиних сімей; ветеринарно-санітарний паспорт пасіки № 198 ОСОБА_6, згідно якого в 2013 році у ОСОБА_6 було 22 бджолиних сім'ї.

За приписами ч. 2 ст. З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним із подружжя.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вклади незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Вірно врахувавши вказані норми законодавства, та оцінивши надані сторонами докази суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2005 року по 04 листопада 2013 року - моменту смерті ОСОБА_7 і в цей період ними було нажито спільну сумісну власність - грошові кошти, які були покладені на депозитні рахунки у відповідних банківських установах.

Посилання апелянта ОСОБА_5, що оскільки вона є спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 за заповітом, який останній склав 11.01.2005 року то вже лише цей факт вказує на те, що ОСОБА_7 не проживав з позивачкою однією сім'єю - є неспроможним. Оскільки факт наявності заповіту складеного ОСОБА_7 на ім'я своєї племінниці ОСОБА_5 жодним чином не впливає на відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 які склались вже після складання вказаного заповіту і жодним чином не спростовує фактів встановлених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Посилання апелянта на ті обставини, на які вона посилалась і в суді першої інстанції: на ведення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 окремого бюджету, відсутності у них родинних взаємовідносин та спільного побуту нічим не доводяться і спростовуються вказаними доказами вірну оцінку яким надано судом першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегією судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: