АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9830/15 Справа № 187/1391/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

При секретарі Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по скарзі ОСОБА_2 на дії державних виконавців у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_2О.(змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5, а потім на ОСОБА_2) на дії державних виконавців у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд виходив з того, що доводи скаржника про скасування боргу є необґрунтованим. В своїй заяві вона зазначила про факт примирення між нею та боржником та про відсутність претензій по сплаті аліментів та утвореній заборгованості станом на 11.11.2014 року, а отже відсутні підстави вважати, що дії державних виконавців про скасування арешту та інших заходів примусового виконання є незаконними.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Михайлінчик В.М. органу ДВС Магдалинівського РУЮ закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-193 виданого 27.11.2010 року Петриківським районним судом про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 (ОСОБА_2) у розмірі 1/4 усіх видів доходів боржника та повернуто виконавчі документи за місцем фактичного проживання боржника з зазначенням заборгованості по аліментам в розмірі 9 227,73 грн.(а.с. 40-41).

Виконавчий документ направлено на виконання до ДВС Петриківського РУЮ, яке розпочато 13.03.2014 року та здійснювалось до 28.11.2014 року.

11.11.2014 року до органу виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_5 про повернення виконавчого листа у звязку з примиренням з боржником та відсутністю у неї претензій по сплаті аліментів станом на 11.11.2014 року та утвореній заборгованості(а.с. 43).

На підставі вказаної заяви, постановою державного виконавця Кім А.В. від 28.11.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" та зроблено запис у виконавчому документі в графі "відмітки про виконання судового наказу" 29.11.2014 п.1 ч.1 ст. 47 "Про виконавче провадження" борг відсутній.(а.с. 40).

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: - закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Однією з підстав повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" є лист, заява стягувача, а повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 цього Закону).

Згідно п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно п. 3.18.1 Інструкції, при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору.

Таким чином, ЗУ "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено право державного виконавця на списання заборгованості боржника по аліментам на дитину за відсутності підстав, передбачених законом.

В заяві про повернення виконавчого документу, стягувач не відмовлялась від стягнення аліментів на дитину і не ставила питання щодо укладання мирової угоди з боржником у процесі виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

Порядок розгляду судом зазначених питань передбачений ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду, який за результатами розгляду постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання, суд на зазначені обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, ретельно не перевірив доводів ОСОБА_2 та передчасно дійшов висновку щодо необґрунтованості скарги на дії державного виконавця.

Крім того, як видно з матеріалів справи постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу була винесена 28.11.2014 року, а зі скаргою на дії державного виконавця Вікторова К.О. звернулась лише у вересні 2015 року, таким чином суд не з'ясував коли скаржник дізналася про порушене право та чи не порушено строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, відповідно до приписів ст. 385 ЦПК України.

Враховуючи викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, бо не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий:

Суддi: