Номер провадження: 22-ц/785/3645/15
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до TOB "Енергія і Газ України" про стягнення невиплаченої заробітної плати, моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника TOB "Енергія і Газ України" Фіщенко Ігора Олеговича на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2015 року, -

встановила:

Позивачка звернулась до суду 10.10.2014 року з позовними вимогами до TOB "Енергія і Газ України" про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, моральної шкоди. При розгляді справи позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно позивач уточнила вимоги 24 листопада 2014 року. Позивачка зазначала, що з 04 липня 2007 року по 30 вересня 2014 року вона працювала на посаді інженера виробничого відділу TOB "Енергія і Газ Україна". 30 вересня 2014 року позивачку звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу " 84-П від ЗО вересня 2014 року. Позивач вказувала на те, що їй було не виплачено заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористанні відпустки. В своїх остаточних уточненнях на а.с.20-21, позивачка вказувала, що їй 07 листопада 2014 року сплачено 31 550,17 грн., тому вона просила суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 14519,56 грн., заробітну плату за вересень 2014 рок у в сумі 3964,79 грн., вихідну допомогу в сумі 7259,78 грн. та просила стягнути моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., оскільки несвоєчасною виплатою грошових коштів позивач зазнала моральних страждань через нестачу коштів, у неї розладились стосунки в родині.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої уточненні вимоги пояснив що вихідну допомогу в сумі 7259 78 грн. і заробітну плату за вересень 2014 р. в сумі 3964 79 грн. отримала 07 листопада 2014 року.

В судовому засіданні представник відповідача уточнення позову ОСОБА_3 визнав частково, моральну шкоду не визнав, а середній заробіток за час затримки розрахунку визнав до моменту фактичного розрахунку - до 07.11.2014 р.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 до ТОВ "Енергія і Газ України" задоволений частково.

Стягнуто з ТОВ "Енергія і Газ України" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки в сумі - 8899.04 грн.

Стягнуто з ТОВ "Енергія і Газ України" на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ТОВ "Енергія і Газ України" судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ставиться питання про часткове скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в позовних вимогах про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала у TOB "Енергія і Газ України" на посаді інженера виробничого відділу з 04 липня 2007 року по 30 вересня 2014 року, відповідно до трудової книжки на посаді інженера виробничого відділу з 04 липня по 30 вересня 2014 року. Даний факт підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-10).

Згідно наказу № 84-П від 30 вересня 2014 року ОСОБА_3 звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку 70 календарних днів. (а.с.7).

Відповідно до довідки від 02 жовтня 2014 року за №5.1 - 889 чистий дохід позивачки з 01.09.2013 р. по 31.08.2014 р. склав 88 943.02 грн. (а.с.6).

Розрахунок з позивачкою, після її звільнення відповідач провів, тільки 07 листопада 2014 року шляхом виплати 31 550,17 грн., що підтвердили сторони в суді.

При таких даних суд першої інстанції обґрунтовано вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку з 01 вересня 2014 року по 07 листопада 2014 року у розмірі 8899,04 грн.

Відносно цій частині відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржував.

Стосовно моральної шкоди суд першої інстанції задовольнив дані вимоги частково в сумі 1 000 грн., вважаючи що позивачка зазнала матеріальні складнощі через несвоєчасну виплату заробітної плати, і вихідної допомоги.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки обов'язок по виплаті заробітної плати та інших виплат при звільненні працівника лежить на відповідачеві, який повинен був, відповідно до ст. 116 КЗпП виплатити всі належні їй суми в день звільнення, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що не виплативши ОСОБА_3 всі належні їй суми і порушивши, таким чином, її трудові права, відповідач завдав останній моральної шкоди, залишивши її без джерела матеріального забезпечення і існування. Позивачка зазнала моральні страждань у зв'язку з втратою нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, ч. 1 п. 4 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника TOB "Енергія і Газ України" Фіщенко Ігора Олеговича - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до TOB "Енергія і Газ України" про стягнення невиплаченої заробітної плати, моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. А. Станкевич

Судді: О. А. Ступаков

О.Д. Варикаша