Дата документу 12.03.2015
Справа № 501/4636/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Тимко М.Л.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення,-

В С Т А Н О В И В :

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_3 з позовом (з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції) в якому просить зобов'язати відповідача ОСОБА_4 не чинити йому перешкод в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1, 3/10 частини якої належить йому на праві приватної власності, та вселити його у вказану квартиру (а.с.3, 28-29).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що будучи співвласником вказаної квартири він не має можливості вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідач не впускає його до спірної квартири, змінила замки на вхідних дверях, він неодноразово намагався потрапити до квартири, але відповідач його не впускає, незважаючи на те, що в квартирі знаходиться його майно.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що відповідач не перешкоджає позивачу користуватись його власністю, він має ключі від спірної квартири, але він добровільно виселився з квартири і особистих його речей, як стверджує позивач, в квартирі не має.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.5).

Як було з'ясовано судом і не спростовано сторонами в квартирі постійно проживають і користуються усіма приміщеннями відповідач ОСОБА_4 та малолітній син ОСОБА_5, 2006 року народження, а позивач мешкає окремо.

Щодо неправомірних дій відповідача, яка перешкоджає позивачу проживати та користуватися спірною квартирою, ОСОБА_3 звертався із заявою до правоохоронних органів (а.с.30-31), але йому було відмовлено з посиланням на цивільно-правовий характер спору.

Іншого житла, як пояснив позивач, у нього не має, і він вимушений тимчасово мешкати у своїх родичів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що ОСОБА_4 перешкоджає позивачу користуватися власністю, не впускаючи його в спірну квартиру.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що є подругами ОСОБА_4, що вони особисто бачили, як ОСОБА_3 власним ключем відкривав двері спірної квартири, спілкувався з сином і при цьому ніхто його не виганяв, а отже він має доступ до свого житла і без перешкод може ним користуватись.

Згідно з ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як передбачено ст.319, ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном.

Відповідно до вимог ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд приходить до висновку про цілком законні вимоги позивача, право власності якого підлягає захисту, що своїми діями відповідач порушує право власності позивача, передбачене ст.ст.21, 41 Конституції України, так як він не може володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю за своїм розсудом, тому ОСОБА_3 підлягає вселенню в квартиру, а відповідача слід зобов'язати не перешкоджати позивачу в користуванні власністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Іллічівська Одеської області в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя