Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/756/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Дорда Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Неветленфолівської сільської ради про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, яка постійно проживала в АДРЕСА_1 в будинку який їй належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідчене державним нотаріусом та зареєсторане у реєстрі за №2421 від 06.08.2002 року на підставі технічного паспорту житлового будинку зареєстрованого в комунальному підприємстві Виноградівського БТІ за № 4 від 19.09.2002 року ім'я ОСОБА_3.

Будинок АДРЕСА_1 завершений будівництвом відповідно до технічного паспорту житлового будинку зареєстрований комунальному підприємстві Виноградівського БТІ 03 березня 215 року на ім'я ОСОБА_2 який не самовільно збудований і являє собою забудову загальною площею 39,2 м.кв., в тому числі житлова 8,6 кв.м.

12.09.2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем виконкому Неветленфолівської сільради за реєстром № 113 на ім'я своєї внучки ОСОБА_1. Після смерті заповідача ОСОБА_2 фактично вступила в управління і володіння житловим будинком, на сьогоднішній день доглядає за будинком, проводить ремонтні роботи, обробляє огород.

Інших спадкоємців крім ОСОБА_2 передбачених ст.1266 ЦК України, які б могли претендувати на згаданий будинок немає.

У зв'язку з цим позивач просить визнати за ним право власності на вказаний будинок.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак його представник до суду подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві (а.с.26).

Представник відповідача - Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району сільський голова Оросі Й.П. подав до суду заяву про визнання позову. Розгляд справи просив провести без їх участі (а.с.18).

Залучена до участі у справі як співвідповідач ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вимоги позову визнає (а.с.20).

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання відповідачами позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.11), яка заповітом, посвідченим секретарем Неветленфолівської сільської ради Береш С.С. під № 113, все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_2 Заповіт не змінений і не скасований, що стверджується відміткою на заповіті (а.с. 10).

Позивач прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала з спадкодавцем у спадковому будинку.

Відповідно до виготовленого Виноградівським БТІ Технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 136/15 від 03.03.2015 року житловий будинок в АДРЕСА_1 будівництвом завершений, рахується за ОСОБА_3 згідно свідоцтва на право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори від 06.08.2002 року №2421, (а.с.12, 13-14зв.).

Згідно довідки Неветленфолвівської сільради № 487/02-30 від 17.04.2015 р. житловий будинок, який належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. станом на 17.04.2015 р. має наступну адресу - АДРЕСА_1 (а.с.28).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 39,2 кв.м, в тому числі житловою - 8,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо