overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 755/3270/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі - Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 16 вересня 1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначає позивач, подружнє життя не склалось через несумісність характерів, сварки та непорозуміння, шлюбні відносини між сторонами фактичного припинено, спільне господарство не ведеться. Оскільки позивач не має бажання зберігати такий шлюб, просить його розірвати.

Підтримавши позовні вимоги, позивач просила задовольнити позов.

Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву.

Вивчивши письмову заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 вересня 1995 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського району м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 1369.

Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається, отже, згідно зі ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки збереження зареєстрованого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 57-61, 174, 209-210, 212-215, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського району м. Києва, актовий запис № 1369, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ :
пр. № 2/759/2297/15
ун. № 759/1511/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року Святошинський районнимй суд м.Києва в складі

головуючого Миколаєць І.Ю.

при секретарі Іовій О.О.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Логойди В.Т.

розглянувши клопотання представника Територіального управління державної судової адміністрації в м.Києві Логойди Віктора Тіберійовича про відвід судді Миколаєць І.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Святошинським районним судом м.Києва проводиться судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації в м.Києві про стягнення компенсаційних виплат та відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні представником відповідача. заявлено клопотання про відвід судді. Обґрунтовуючи клопотання, представник відповідача вказує на відносини колег, що існували між позивачем у справі, яка працювала суддею Святошинського районного суду м.Києва з 04.03.1998 р. по 23.12.2010 р. та суддею, що розглядає дану цивільну справу, і яка працює суддею цього ж суду з 06.03.2003 р.

Позивач заперечує проти даного клопотання посилаючись на відсутність правових підстав для заборони у її зверненні до того суду, у якому вона раніше працювала.

Підставою для задоволення заяви про відвід, представник позивача вказує наявність обставини, яка викликає сумнів в об»єктивності та неупередженості судді, якою є обставина існування на протязі 2006-2010 років таких відносин між позивачем та суддею, які в принципі можливі між колегами.

При вирішенні цього клопотання суд виходить з того, що обставинами, що викликають сумнів в об»активності та неупередженості судді можуть бути незаконні дії під час розгляду справи, висловлення думки щодо обґрунтованості позову, особистих якостей учасників процесу, ігнорування законних вимог сторони, створення перешкод для реалізації процесуальних прав, неоднакове ставлення до сторін, нетактовна поведінка судді, тощо.

Заслухавши думку осіб та вивчивши матеріали по справі, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, оскільки не доведено про існування у даний час, тобто при розгляді цивільної справи таких обставин, які б дійсно викликали сумніви сторони в об»єктивності або неупередженості судді. Одне лише існування ж таких відносин, які могли існували між колегами, або могли бути зовсім відсутніми, не доводить існування будь-яких відносин у даний час. Задоволення ж такого відводу, а також відводів інших суддів цього суду, що були колегами позивача, фактично позбавляє позивача на розгляд справи у тому суді, до якого він має право на звернення та розгляд справи у строки, встановлені ЦПК України.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об"єктивності та неупередженості судді, не виявлено.

Керуючись ст.20-24 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заявленого представником Територіального управління державної судової адміністрації в м.Києві відводу судді Миколаєць І.Ю. відмовити.

Розгляд заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя:
пр. № 4-с/759/8/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Іовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Людмили Іванівни та зобов»язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та старшого державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Л.І. та вимогою зобов»язати ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з транспортного засобу «Субару», модель: В9, 2008 р.в., чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва НОМЕР_3 від 19.03.2008 р., який накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2014 р. у виконавчому провадженні № 30983610 на виконання виконавчого листа № 2-453-1/10 від 08.12.2011 р. Святошинського районного суду м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 га користь ПАТ «КБ «Даніель» у розмірі 1374998,08 грн.

Ухвалою від 03.11.2014 року було відкрито провадження у справі.

Статтею 386 ЦПК України не передбачений розгляд скарги за відсутністю скаржника.

ОСОБА_1 у судове засідання 08.12.2014 р. не з'явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд визнає, що позивач не з'явився до суду 08.12.2014 року без поважних причин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У судові засідання 22.01.2015 року та 03.03.2015 року заявник повторно не з'явився. Заява про розгляд справи за його відсутності не надходила.

Керуючись п.3 ч.1, ч.2 ст.207 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Людмили Іванівни та зобов»язання вчинити дії, залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику право на повторне звернення до суду у випадку усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні мають право подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Справа № 2-6793/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лозинської М.І.,

за участю секретаря - Беленок А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Позивач посилається на те, що 30.03.2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Києва з державним Центром розвитком сім'ї, актовий запис № 327 було зареєстровано шлюб з відповідачкою.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб.

Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомленна належним чином, про причини її неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30.03.2013 року в Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Києва з державним Центром розвитком сім'ї, актовий запис № 327.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер.

За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на, в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.110, 112 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.03.2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Києва з державним Центром розвитком сім'ї, актовий запис № 327 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:
УХВАЛА

"02" грудня 2015 р.

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Орган опіки та піклування Богунської районної ради м. Житомира про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

Гр. ОСОБА_2 звернулася до суду із указаною заявою в якій просить визнати недієздатним її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що він хворіє на важкий психічний розлад, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, через хворобу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у звязку із чим також просить призначити заявника його опікуном.

У судове засідання заявник ОСОБА_2 не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи по справі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки в судове засіданні невідомі.

Статтею 145 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно ч. 1 ст. 139 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що необхідно призначити судово-психіатричну експертизу, оскільки для вирішення питання щодо здатності ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними потрібні спеціальні знання в галузі психіатрії, а тому слід призначити по справі судово-психіатричну експертизу.

Зважаючи на те, що для проведення експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 143, 145, 202, 203 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Призначити по справі судово-психіатричну експертизу, виконання якої доручити Житомирській обласній психіатричній лікарні № 1.

На вирішення експертів поставити питання:

Чи хворіє ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає та зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3, психічною хворобою?

Чи здатний він в силу своєї хвороби усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Строк для проведення експертизи визначити до 15 лютого 2016 року.

Провадження у справі зупинити до закінчення проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Д.В. Кузнєцов
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 21.01.2015 позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що позивач заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на її користь суми банківського вкладу, просить також стягнути відсотки, але всупереч п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладає зміст цієї позовної вимоги. Так, суд роз`яснював позивачеві імперативні положення ч.1 ст.11 ЦПК України, відповідно до яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осі, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відтак саме позивач повинен був визначити межі розгляду справи, зазначивши конкретний зміст позовних вимог.

Також суд звертав увагу позивача на те, що щодо позовних вимог про стягнення суми моральної шкоди, всупереч положенням п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і позивач при їх викладі повинен обов`язково зазначати обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину, або зазначаючи підстави згідно конкретних норм ЦПК України про звільнення від їх доказування. Також пунктом 4 Постанови пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

07.02.2015 як вбачається із зворотного повідомлення позивач отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.119-121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми банківського вкладу - визнати неподаним та повернути позивачу.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 02.02.2015 позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що позивач всупереч п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначає доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги. Так позивач наводить взаємовиключні обставини: з одного боку стверджує, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири і з вересня 2012 року несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує плату за житлово-комунальні послуги, а з другої сторони долучає таку, що набула законної сили ухвалу суду про скасування судового наказу, в якій в мотивувальній частині встановлено, що зазначена квартира з 2007 року належить іншій особі, а не відповідачу по справі. Наведені обставини є такими, що виключають одна другу і унеможливлюють відкриття провадження по справі та призначення справи до судового розгляду. Порушуючи питання про витребування доказів, а саме направлення запиту в реєстраційну службу для отримання інформації хто є власником вищезазначеної квартири, не позбавляє позивача обов`язку викласти обставини і навести відповідні докази на підтвердження того, що новий власник уклав із позивачем певний договір про надання тих чи інших комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Також суд звертав увагу позивача на те, що всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладено обставин на підтвердження того, які саме житлово-комунальні послуги надавалися позивачем ймовірно відповідачу і за які він вимагає оплати. Також не викладено обставини щодо того, чи користувався безпосередньо відповідач зазначеними послугам.

16.02.2015 як вбачається із зворотного повідомлення позивач отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.119-121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - визнати неподаним та повернути позивачу.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві повернути ТОВ «Новобудова», - кошти сплачені на оплату судового збору в розмірі 128 (сто двадцять вісім) гривень 90 копійок згідно платіжного доручення № 4833 від 02.12.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 16.01.2015 позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що всупереч імперативним вимогам п.п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладає обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від їх доказування. Зокрема, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що договори дарування квартири АДРЕСА_1 є недійсними, серед підстав визнання їх недійсними позивач вказував на різні за змістом обставини. Одна, передбачена ст.229 ЦК України - правочин, вчинений під впливом помилки, яка передбачає, що помиляється саме, в даному випадку позивач щодо обставин, які мають істотне значення. А друга, передбачена ст.230 ЦК України - правочин, вчинений під впливом обману, тобто, в даному випадку, ймовірно відповідач ввів позивача в оману під час укладення певного договору. Крім того, позивач не зазначає доказів на підтвердження того, що відповідач обіцяв позивачу розрахуватися за укладання договору, навіть взявши позику, не повідомляючи її про те, що даний договір є безоплатним.

Також суд звертав увагу позивача на те, що дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

31.01.2015 як вбачається із зворотного повідомлення позивач отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.119-121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування квартири - визнати неподаним та повернути позивачу.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Роз`яснити позивачеві, що він не позбавлений можливості знову звернутися до суду із тим самим позовм, в разі, якщо перестануть існувати обставини, які були підставою для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк