Номер провадження: 22-ц/785/2104/15
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Мартинової К.П., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" - про визнання кредитних договорів недійсними за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 12.11.2014 року,-

встановила :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила рішенням суду визнати недійсними кредитні договори №219226505 від 26.11.2012року та №812269177 від 26.03.2013року, що були укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (надалі - ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень") та її чоловіком ОСОБА_3 Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12.11.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" - про визнання кредитних договорів недійсними - залишено без задоволення. Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Болградського районного суду Одеської області від 12.11.2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 26.11.2012 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_3 був укладений договір №219226505, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 25200 грн. в порядку і на умовах визначених в договорі, зі сплатою відсотків за користування кредитом - в розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на 36 місяців.

11.02.2014 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір до кредитного договору від 26.11.2012 року за №219226505, згідно якого п.4.3. кредитного договору викладений в новій редакції, а саме: строк, на який надається кредит - 36 місяців 19днів.

26.03.2013 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_3 був укладений договір №812269177, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 12060грн. в порядку і на умовах, визначених договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом - в розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 36 місяців.

29.01.2014 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір до кредитного договору від 26.03.2013року за №812269177, згідно якого п.4.3. кредитного договору викладений в новій редакції, а саме, строк, на який надається кредит - становить 36 місяців 20днів.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 07.07.1999р., що було видане Олександрівською сільською радою Болградського району Одеської області, №04, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною, прізвище дружині після одруження змінене на ОСОБА_2. Відповідно до ч.2ст.65 СК України, при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно наданих додатків до кредитних договорів відповідачем ТОВ "ФК Центр Фінансових Рішень", вони дійсно не містять згоди позивачки на оформлення і отримання кредиту відповідачем ОСОБА_3 Кредитні договори, укладені між ТОВ "ФК"Центр фінансових рішень" та ОСОБА_3, не є дрібним побутовим. Ст.31 ЦК України регламентовано, що правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмету, який має невисоку вартість. З урахуванням правил ЦК України можна вважати, що дрібним побутовим правочином, який укладається одним з подружжя щодо їх спільного майна, можна визнати такий, що по-перше, задовольняє побутові потреби членів сім'ї та по-друге стосується предмету, що має невисоку вартість. Відповідно до ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя. Під час укладання договору кредиту позичальник розпоряджається своїми грошовими коштами. Проте, відповідно до положень ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються за взаємною згодою лише майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, з чого вбачається, що грошові кошти, одержані в якості доходу (заробітна платня, стипендія, тощо), хоча і є спільною сумісною власністю подружжя, проте коштами, одержаними позичальником в якості кредиту, він розпоряджається на власний розсуд, оскільки вони не є доходом і підлягають поверненню, адже не є майном - об'єктом спільної власності подружжя, тому на ці дії не розповсюджується вимога ст.65 СК України надання згоди другого з подружжя на укладення правочину, який виходить за межі дрібного побутового, а також вимоги ч.1ст.203 та ч.1ст.251 ЦК України щодо визнання цього правочину недійсним.

Врахувавши вищевказані обставини застосувавши зазначені норми права, районний суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апелянта про те, що оспорюванні договори порушують її права, оскільки вона вимушена сплачувати заборгованість по ним є не обґрунтованими, оскільки ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" не пред'являла жодних вимог до ОСОБА_2

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 12.11.2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.В.Оверіна

К.П.Мартинова