Справа № 523/3531/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

народних засідателів - Міщенко О.В.., Ільтус Р.О.

при секретарі - Дзюба Г.І.,

за участю прокурора - Прилипко А.В.

лікаря - психіатра - Баскіної В.В.

законного представника - ОСОБА_3, пацієнта - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одесі в залі суду № 21 справу за заявою КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» звернувся в суд із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_4, 1966 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1. Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 була госпіталізована в КУ «ООМЦПЗ» вперше, доставлена в супроводі дочки. Зі слів дочки стан матері змінився близько двох тижнів тому, замкнулася в собі, з'явилася підозрілість на адресу оточуючих і близьких. Вона втратила соціальні зв'язки, ні з ким не спілкувалася. Стала безглузда у висловлюваннях, дзвонила дітям, які проживають у Одесі, стверджувала, що вони викрадені працівниками СБУ, оскільки вона на відстані читає їхні думки. По приїзду сина спалила всі його речі, а в будинку спалила велику частину речей і картин. На запитання дітей і близьких озлобляється, замикається в собі, проявляє фізичну агресію, йде з дому. За кілька днів до госпіталізації відмовлялася від їжі, стверджуючи, що близькі їй що - то підсипають з метою отруїти.

В лікарні не критична до хворобливого стану, інструкції не виконує, на увазі вираженого негативізму. Потребує контролю та лікуванні, так як мало прогнозована у діях, схильна до імпульсивних вчинків, агресії і аутоагресії.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 522 від 05.03.2015р. ОСОБА_4 поставлений діагноз: «Хронічний маячний розлад».

У зв'язку з відмовою від лікування, декомпенсацією стану, агресії відносно оточуючих, схильністю до імпульсивних дій, хвора потребує стаціонарного лікування в КУ «ООМЦПЗ» всупереч власному бажанню за ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

В судовому засіданні лікар-психіатр пояснила, що ОСОБА_4 госпіталізована в КУ «ООМЦПЗ» вперше, доставлена в супроводі дочки. Зі слів дочки стан матері змінився близько двох тижнів тому, замкнулася в собі, з'явилася підозрілість на адресу оточуючих і близьких. Вона втратила соціальні зв'язки, ні з ким не спілкувалася. По приїзду сина спалила всі його речі, а в будинку спалила велику частину речей і картин. На запитання дітей і близьких озлобляється, замикається в собі, проявляє фізичну агресію, йде з дому. За кілька днів до госпіталізації відмовлялася від їжі, стверджуючи, що близькі їй що - то підсипають з метою отруїти.

Прокурор наполягала на задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_4 має потребу в лікуванні в умовах психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

ОСОБА_4 пояснила, що вважає себе здоровою людиною, а також не потребує у лікуванні. Вона також пояснила, що вона постійно проживає у смт. Гордниця, Нов.-Волинського району Житомирської області.

Законний представник ОСОБА_4 її дочка ОСОБА_3 просила задовольнити заяву, оскільки її мати останнім часом неадекватно себе поводить, спалила речі брата та картину в будинку, виявляє агресію.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, прокурора, законного представника, вивчивши надані документи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню:

Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів № 522 від 05.03.2015р. ОСОБА_4 поставлений діагноз: «Хронічний маячний розлад». У зв'язку з агресивною поведінкою, вираженим психічним розладом потребує примусової госпіталізації у КУ «ООМЦПЗ», згідно ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу».

В судовому засіданні лікар-психіатр наполягав на лікуванні ОСОБА_4, оскільки вона страждає на психічне захворювання, проявляє фізичну агресію, йде з дому, відмовлялася від їжі.

Законний представник ОСОБА_4 її дочка ОСОБА_3 також просила задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000р. особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, оскільки окрім пояснень її дочки щодо неадекватної поведінки її матері інших доказів не має. При цьому, в медичній документації відсутні відомості щодо перебування ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра, а також звернень щодо її неадекватної поведінки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р., ст. 279-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_4, 1966 року народження - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя В.К. Кисельов

Народні засідателі Р.О. Ільтус О.В. Міщенко