Провадження № 2/742/329/15
Єдиний унікальний № 742/550/15-ц
11 березня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
складі: головуючого-судді: Зарічної Л.А.,
при секретарі Геєць О.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства « Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -
06 квітня 2014 року близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1 на подвір'ї будинку №46 по вулиці Центральній в с.Ряшки Прилуцького району Чернігівської області, рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_2, який стояв на зупинці.
Посилаючись на ті обставини, що внаслідок даної ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, він звернувся до суду із позовом про відшкодування заподіяної йому шкоди.
В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, вказуючи на те, що відповідач по даний час так і не відшкодував визначену суму шкоди, незважаючи на неодноразові звернення та обіцянки.
Представник Страхової компанії до суду жодного разу не з'явився та не повідомили про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив про обставини ДТП та не заперечив проти задоволення позовних вимог, а ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася та не повідомила про причини своєї неявки.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі суд приходить до наступного висновку:
Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач на відповідній правовій підставі за нотаріально посвідченим дорученням від 26.03.2014 року керував автомобілем ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_2., власником якого є ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. ).
В той же час ОСОБА_3 правомірно здійснював керування автомобілем «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1.
За наслідками даної ДТП на ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, а постановою Прилуцького міськрайонного суду від 24 квітня 2014 року такий визнаний винним в порушенні п.10.9 Правил дорожнього руху та до нього застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., яка порушником не оскаржувалася та набрала законної сили.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «Українська страхова компанії « Гарант-Аавто», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС №8657863 від 16.11.2013 року.
Наявні в матеріалах справи докази підтверджують ті обставини, що ОСОБА_3, 06 квітня 2014 року керуючи автомобілем «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1 на подвір'ї будинку №46 по вулиці Центральній в с.Ряшки Прилуцького району Чернігівської області, рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_2, який стояв на зупинці, чим допустив порушення п.10.9 Правил дорожнього руху , що вбачається із справи про адміністративне правопорушення, в тому числі і постанови при притягнення його до адміністративної відповідальності, що були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.1166ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Проте, як вбачається із матеріалів справи, шкода була заподіяна внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а відповідно до правил ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до правил ст.1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки полягає при наявності лише 3 підстави для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди, б) протиправна дія заподіювача шкоди, в) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається і відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Відповідно до правил ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачається, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є "особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Тобто вказується дві ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки - юридичну і матеріальну. Так, за юридичною ознакою володільцем визначається тільки та особа, яка володіє певним правом щодо джерела підвищеної небезпеки. Таким правом може бути право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо. Згідно з матеріальною ознакою володільцем визначається той власник або інший титульний володілець джерела підвищеної небезпеки, який одночасно практично його використовує, зберігає або утримує, таким в даному випадку є відповідач по справі
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»,
Так, згідно ст.3 даного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, а ст.20 якого передбачає при настанні страхового випадку обов'язок страховика здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Згідно ст.6 даного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Згідно ст.22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував ним у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Проте, згідно ст.12, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, завданий майну потерпілих.
За договором страхування, що був укладений у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» власником автомобіля «DAEWOO NEXIA» державний номерний знак НОМЕР_1 така становить 0 грн.
Крім того, ст.1192 ЦК передбачає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого та визначає розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, який визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Страховою компанією було проведено огляд транспортного засобу та визначено розмір страхового відшкодування - 9619 грн.90 коп.,що вбачається із наданої позивачу відповіді, проте з квітня 2014 року визначена ним сума так і не була відшкодована ОСОБА_5, але підлягає до стягнення в судовому порядку.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України має вирішити питання стосовно судових витрат, понесених позивачем та документально підтверджених у судовому засіданні.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
Згідно рішення Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Проте, Законом України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено перелік видів правової допомоги, які підлягають компенсації, а саме: витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Щодо витрат, пов'язаних із участю адвоката ОСОБА_1 як представника позивача у даній справі - 1948 грн. 80 коп, то ці витрати відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають частковому відшкодуванню.
З договору про надання правової допомоги, актів здачі-приймання наданих послуг та квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 05.02.2015 р. вбачається, що позивач сплатив адвокату 1948 грн. 80 коп. за надання правової допомоги .
Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді , що визначається у відповідному судовому рішенні.
Представник позивача брав участь у двох судових засіданнях у даній справі і витратив 40 хвилин свого часу, що в грошовому еквіваленті, виходячи з 40% мінімальної заробітної плати, складає 324 грн.80 коп. (1218 грн./100%Х40%/60хв.Х 40 хв.). Виходячи з принципів розумності та справедливості, саме дану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача
На підставі ст.ст. 1166,1167, 1187, 1192,1194 ЦК України, ст.ст.3,6, 22,23,31,32,33,37,38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 84,88,212-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
Рішення може бути переглянуто Прилуцьким міськрайонним судом шляхом звернення відповідача з письмовою заявою про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі впродовж 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя