Справа № 2-2721/12 Головуючий у І інстанції Коцюрба М. П.
Провадження № 22-ц/780/2937/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 15.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В., Журби С.О.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредит ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012 року ПАТ «Кредит ОСОБА_3» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту №00010-ML-57, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 70000 доларів США строком користування 80 місяців із сплатою 15,05% річних, а відповідач зобовязався своєчасно та у повному обсязі повернути позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати взяті на себе зобовязання відповідно до умов кредитного договору у повному обсязі.

Відповідач належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором чим порушує передбачені договором строки сплати заборгованості.

Станом на 08 червня 2012 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 451526,83 доларів США, в тому числі: непогашений кредит 68389,74 доларів США, несплачені відсотки 28142,04 доларів США, нарахована пеня 354995,05 доларів США.

27 серпня 2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №00010-ML-1657/І, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу земельну ділянку, виділену в натурі, межі якої визначені на місцевості, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Дачна, 35.

В травні 2012 року позивачем було виявлено на іпотечній земельній ділянці обєкт незавершеного будівництва.

Просило суд, звернути стягнення на обєкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці за адресою с. Малютянка, вул. Дачна, 35 Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року позов задоволено та звернено стягнення на обєкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці за адресою: с. Малютянка, вул. Дачна, 35 Києво-Святошинського району Київської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2 Встановлено спосіб реалізації предмету застави шляхом проведення аукціону (публічних торгів) у межах процедури виконавчого провадження. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Кредит ОСОБА_3» відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України, суд при ухваленні рішення вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту №00010-ML-57, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 70000 доларів США строком користування 80 місяців із сплатою 15,05% річних, а відповідач зобовязався своєчасно та у повному обсязі повернути позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати взяті на себе зобовязання відповідно до умов кредитного договору у повному обсязі.

27 серпня 2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №00010-ML-1657/І, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу земельну ділянку, виділену в натурі, межі якої визначені на місцевості, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Дачна, 35.

В травні 2012 року позивачем було виявлено на іпотечній земельній ділянці обєкт незавершеного будівництва.

Відповідач належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором чим порушує передбачені договором строки сплати заборгованості.

Станом на 08 червня 2012 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 451526,83 доларів США, в тому числі: непогашений кредит 68389,74 доларів США, несплачені відсотки 28142,04 доларів США, нарахована пеня 354995,05 доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач набув права вимагати від відповідача погашення боргу достроково, а за рахунок майна іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, розмір яких визначається на момент фактичного їх задоволення, що передбачено п. 4.5 договору кредитування та п. 5.2 договору іпотеки.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Так, відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки, Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Стаття 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено, - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках.

Суд першої інстанції не перевірив, а матеріали справи не містять доказів того, чи звертався позивач до ОСОБА_2 із досудовими вимогами, та не переконався в дотриманні позивачем вимог ЗУ «Про іпотеку», дотримання яких при зверненні стягнення на предмет іпотеки необхідно здійснити іпотекодержателю перед зверненням до суду.

Такими чином, звернення стягнення на предмет іпотеки є незаконним, таким що суперечить договору іпотеки, та не узгоджується з нормами законодавства України.

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку», обєкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником обєкта незавершеного будівництва.

Згідно рішення виконавчого комітету Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №60/89 від 27 грудня 2008 року Про затвердження акту прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку в с. Малютянка по вул. Дачній, 35 та оформлення свідоцтва про право власності на імя ОСОБА_2 було вирішено затвердити акт прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку площею по внутрішньому обміру 267,7 кв.м., загальною 176,1 кв.м., житловою 99,1 кв.м., на імя ОСОБА_2 за адресою: с. Малютянка, вул. Дачна, 35, скасовано право власності на незавершений будівництвом побудований на 54% житловий будинок ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу від 01 грудня 2006 року Р№8180, що розташований на садибі в с. Малютянка, по вул. Дачна, 35, визнано право приватної власності на житловий будинок за ОСОБА_2

Таким чином, з 27 грудня 2008 року обєктів незавершеного будівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Дачна, 35 не було.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не зясував, чи є незавершене будівництво за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Дачна, 35, не дослідив належним чином доказів, які б вказували, що позивач виявив за вищевказаною адресою обєкт незавершеного будівництва.

Згідно договору іпотеки будинок №35 розташований у Київській області, Києво-Святошинського району у с. Малютянка по вул. Дачній не є предметом іпотеки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, дав їм неналежну правову оцінку, у звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Кредит ОСОБА_3» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Кредит ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: