У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Леванчука А.О., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про відшкодування завданої шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Волинської області від 6 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 з вини водія ОСОБА_7, який керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1, загинув її чоловік ОСОБА_8 Вона домовилася з відповідачем, що про цей факт вони не будуть повідомляти у правоохоронні органи та ув'язку з цим 6 листопада 2008 року уклали договір про відшкодування завданої шкоди, який було посвідчено приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Кузьміч Н.В. за реєстровим № 2687. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_7 зобов'язався відшкодувати їй моральну та матеріальну шкоду у сумі 120 000 грн. на протязі п'яти років рівними частинами щомісячно.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору, ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 86 116 грн 89 коп., з яких: 73 000 грн. - основний борг, 4 551 грн 53 коп. - 3% річних та 8 565 грн 36 коп. - інфляційні втрати.

У вересні 2014 року ОСОБА_7 подав зустрічний позов про визнання недійсним договору від 6 листопада 2008 року, укладеного між ним та ОСОБА_6, про відшкодування завданої шкоди з підстав, передбачених ч. 1 ст. 229, ч. 1 ст. 230 ЦК України.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_6 та зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 6 лютого 2015 року рішення районного суду скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_6 та ухвалено у цій частині нове рішення. Позов ОСОБА_6 задоволено, стягнуто на її користь з ОСОБА_7 73 тис. грн. боргу за договором про відшкодування завданої шкоди, 4 551 грн 53 коп. 3% річних та 8 565 грн 36 коп. інфляційних втрат, а всього 86 116 грн 89 коп. Вирішено питання про судові витрати. У решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_7 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що підставою звернення до суду ОСОБА_6 став нотаріально посвідчений договір про відшкодування завданої шкоди, укладений 6 листопада 2008 року між нею та ОСОБА_7 З цього договору вбачається, що він був укладений між сторонами у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 за участю автомобіля марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та мотоцикла марки «ІЖ Планета-5» під керуванням чоловіка позивача ОСОБА_8, який в результаті отриманих травм помер.

Сторони у договорі передбачили, що розмір матеріальної та моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 120 000 грн. При цьому ОСОБА_7 зобов'язався виплатити ОСОБА_6 вказану суму протягом 5 років рівними частинами щомісячно.

Суд встановив, що ОСОБА_7 виконував умови договору протягом шести років, а саме по січень 2013 року, тобто, тривале виконання умов договору свідчить про усвідомлене ставлення до взятого на себе обов'язку у зв'язку із завданою шкодою, однак з лютого 2013 року відповідач відмовився від виконання умов укладеного договору.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд правильно виходив із того, що деліктні зобов'язання перейшли у зобов'язальні правовідносини, які випливають із новації боргу.

Такий висновок апеляційного суду відповідає вимогам Закону.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують, тому рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 6 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді: А.О. Леванчук А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко