Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Широкова Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання Мишаковській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом до свого батька ОСОБА_2. Посилаючись на ч. 1 ст. 199 та ст. 200 СК України просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно до припинення навчання на денному стаціонарі у Соціальній академії наук у м. Варшава, оскільки її мати не має можливості оплатити його в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно на період її навчання у Соціальній академії наук, починаючи з 07.10.2014 року до 30.06.2016 року. Судове рішення допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Крім того, апелянт вважає, що суд не перевірив його матеріального становища, не врахував наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина та того, що він хворіє.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а її батько - відповідач у справі, має можливість таку допомогу надавати, оскільки є працездатним хоча не працює без поважних причин.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є дочкою відповідача, яка на дату звернення до суду досягла повноліття.

Згідно довідки від 25.06.2014 року, виданої Соціальною академією наук м.Варшава вбачається, що позивач з 01.10.2013 року є студенткою стаціонарної форми навчання. Термін навчання триває 3 роки та запланований термін закінчення -30.09.2016 року (а.с.6). Також в з матеріалів справи вбачається,що позивачем було сплачено за три семестри навчання по 2500 зл. (а.с.31).

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199,200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, позивач має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Матеріали справи не містять даних про наявність договірних відносин між позивачем та навчальним закладом. Посилання позивач на її навчання на платній основі в Соціальній академії наук у м.Варшава Республіка Польша та на щомісячні витрати на навчання, харчування та проживання в сумі 2254 грн. не підтвердженні належними доказами. Крім того, позивачем не надано суду доказів про можливість надавати таку допомогу відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ніде не працює (а.с.25). Відповідно до довідки поліклініки лікарів загальної практики №735 хворіє та потребує постійного прийому ліків (а.с.29). Крім того, за рішенням суду відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на неповнолітнього сина та має заборгованість по їх сплаті (а.с.26-28).

Виходячи з наведених правових норм, встановлених обставин справи, колегія суддів вважає позов недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню. Відтак, рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303,304,307,309,313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: