АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3459/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Саліхова В.В., Рейнарт І.М.,

при секретарі Шалапуда Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2про вселеннявідмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції. Свої доводи обґрунтував тим, що при постановленні вищезазначеної ухвали було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини справи.

У судовому засіданні апелянт доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач вважав ухвалу суду обгрунтованою.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, під способами захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_2, посилається на порушення своїх правстороною відповідача щодо користування житла, та просив суд вселити його у спірну квартиру.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції керувався ч.2 п.2 ст. 122 ЦПК України та виходив з того, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2008 року визнано мирову угоду, укладену 03.06.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно з якою відповідач зобов'язався вселити позивача у спірну квартиру, не чинити перешкод та передати ключі від квартири.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2008 року провадження у справі з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення закрито у зв'язку із визнанням мирової угоди. Вдруге позивач звернувся до суду позовом про вселення до ОСОБА_3 21.11.2014 року, тобто через 6 років після постановлення ухвали про визнання мирової угоди між сторонами.

Оскільки спірні правовідносини щодо користування квартирою виникли за інший період, тому підстави звернення позивача інші, відтак колегія суддів вважає помилковим застосування судом ч.2 п.2 ст. 122 ЦПК України.

За таких обставин, ухвалу суду назвати законною та обґрунтованою не можна, а тому оскаржувану ухвалу слідскасувати з передачею питання про відкриття провадження до суду першої інстанції на новий розгляд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314,315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Музичко С.Г.

Судді: Рейнарт І.М.

СаліховВ.В.