АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/266/15 Головуючий1 інстанції - Діденко С.А.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради та просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

Свої позовні вимоги він обґрунтував тим, що він є онуком ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. Його батько -ОСОБА_5 - син спадкодавця, помер ІНФОРМАЦІЯ_3. 1/2 -частина будинку АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3 - його бабусі. В зазначеному будинку він мешкає з народження. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18червня 2010 року, йому на праві власності належить 1/2 частина зазначеного житлового будинку з надвірними побудовами; 1/2 частина цього будинку належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Харкова від 18 лютого 1997 року №43-46 власникам 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано квартиру АДРЕСА_1.

Зазначеним рішенням на начальника виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 Чепенко А.Н. покладено зобов'язання анулювати правовстановлюючі документи на 1/2 частину зазначеного будинку, яка належала ОСОБА_6 на праві приватної власності, та передати вказану частину будинку власнику другої частини будинку ОСОБА_4, тобто його діду. На виконання зазначеного рішення його родина заселилась у зазначену частину житлового будинку, в тому числі і він. Із зазначеного часу, тобто більше десяти років, він та його родичі добросовісно дбають про будинок, несуть витрати на його утримання. 1/2 частина спірного домоволодіння на теперішній час не має власника, при цьому вона не є об'єктом самочинного будівництва. Але володіння ним вказаною частиною будинку здійснювалось і здійснюється до теперішнього часу добросовісно, відкрито і без договірних зобов'язань перед ким - небудь.

У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав.

Відповідач - представник ХМР у судовому засіданні проти позову заперечував. Посилався на те, що рішенням виконавчого комітету Київської районної ради у м. Харкові від 08.02.1997 р. №43-46 частина домоволодіння по АДРЕСА_2 передавалась в безкоштовне користування не позивачу , а ОСОБА_4

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 березня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкувальної давності.

В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_2 та його бабка значний час відкрито користувалися спірним будинком, а тому він має право на цю частину у порядку набувальної давності.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Матеріали справи свідчать, що ? частина житлового будинку АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_6, яка з 07 грудня1993 року перебувала на квартирному обліку по черзі аварійників.

Ця ? частина будинку рішенням виконкому №96-17 від 18 квітня 1995 року визнана ветхою, непридатною для подальшого мешкання з фізичним ізносом 77%.

Друга ? частина цього будинку належала ОСОБА_4(згідно даних рішення виконкому від 18 лютого 1997 року).

Згідно рішення виконкому Київської районної ради міста Харкова №43-46 від 18 лютого 1997 року ОСОБА_6 виділена квартира.

При цьому в рішенні зазначено, що начальник виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 Чепенко А.Н. повинен анулювати правовстановлюючі документи на цю ? частину, яка належить ОСОБА_6, та передати її власнику другої частини будинку ОСОБА_4 в безкоштовне користування(а.с.4).

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3(а.с.15).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.14).

Його син - батько позивача - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13,16)

ОСОБА_3 - бабка позивача - померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 червня 2010 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3

З цього свідоцтва вбачається, що ОСОБА_3 належала 1/2 частина будинку згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 13 травня 2008 року(реєстровий №2-1300; 3-1302) та рішення суду від 24 вересня 2008 року.

Матеріали справи не містять даних, чи анульовані правовстановлюючі документи на ? частину, яка належала ОСОБА_6; чи проживають вони в будинку; чи зареєстровані там.

З наданого технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що цей будинок і по цей час складається з двох квартир: квартири №1 площею 48,9 м2 та квартири №2 площею 59, 2 м2.

Як пояснював представник відповідача в суді першої інстанції спірна частина будинку у них на балансі не перебуває.

З наявних матеріалів справ неможливо встановити, чи дійсно сім'я ОСОБА_2 скористується всім будинком з 1997 року.

При цьому в справі є дані, що сім'я ОСОБА_3(бабки позивача) перебувала станом на 2008 рік на квартирному обліку.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута у відсутності позивача.

При цьому колегія виходить з того, що справа знаходиться в суді з 10 листопада 2014 року.

У відповідності до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України повістки, телеграми направлялися на адресу позивача та його представників; справа дев'ять разів призначалася до розгляду та знаходилась в апеляційному суді більше 4 місяців.

За таких обставин колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача.

Рішення суду у частині задоволення вимог ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на ? частини будинку у порядку набувальної давності підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 березня 2014 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на ? частину житлового будинку у порядку набувальної давності - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: