Дата документу 07.12.2015
ЄУ № 420/2552/15-ц
Провадження №2/420/1931/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.

за участю секретаря Колесник Г.О.

позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом, в якому просить надати їй додатковий строк для звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 01.12.2014 року. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01.12.2014 року померла її мати ОСОБА_5 Спадкоємцями після її смерті є її рідний брат ОСОБА_4 Відповідно до заповіту їй в спадок залишився земельний пай площею 7,39 га розташований в с. Велика Чернігівка Станично-Луганського району. Заяву про прийняття спадщини вона мала би подати до нотаріусу в Станично-Луганському нотаріальному окрузі, так як останнє місце мешкання матері було в с. Велика Чернігівка Станично-Луганського району та все її майно знаходилось там же. У звязку з бойовими діями, які проходять в Станиці Луганській з червня 2014 року до теперішнього часу в селищі не працюють нотаріуси. Після внесення змін до законодавства в березні 2015 року у неї зявилась можливість звернутись з заявою про прийняття спадщини до будь якого нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину. Найближчій нотаріус, де вона могла оформити спадок працює в смт. Біловодськ Луганської області. Через постійні обстріли було відсутнє транспортне сполучення з смт. Біловодськом та вона не мала можливості туди приїхати. Тому тільки 18 серпня 2015 року вона звернулась до нотаріуса Біловодського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. 19.08.2015 року їй було видано розяснення нотаріуса в якому вказано, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину, тому як нею пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Таким чином, у звязку з бойовими діями що проходять в Луганській області вона не мала змоги звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за місцем її відкриття і тому пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини.

Позивач в судовому засіданні на заявлених позовних вимогах наполягала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає причини пропуску ОСОБА_7 не поважними, так як транспортне сполучення між с. Велика Чернігівка у напрямку смт. Біловодськ існує та ніхто рух транспорту на цій ділянці не обмежував.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають.

Вислухавши думку сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №458617 виданого 08 грудня 2014 року ОСОБА_3 сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, 01 грудня 2014 року померла ОСОБА_5 (а.с. 11).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 7,3900 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №136890 виданим 05.05.2005 року (а.с. 12)

Відповідно до довідки №39 виданої 19.08.2015 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, ОСОБА_5, яка померла 01.12.2014 року, дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1954 року по день смерті. На час смерті померла була зареєстрована з сином ОСОБА_8 (а.с. 13)

Згідно заповіту від 24 квітня 2012 року, ОСОБА_5, земельну ділянку площею 7,3900 га, що розташована в с. Велика Чернігівка Станично-Луганського району Луганської області, належну їй згідно сертифіката на право на земельну ділянку (пай) серії ЛГ №0161694 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №136890 в повному обсязі, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла своїй доньці ОСОБА_1 (позивачу по справі). Таким чином, позивач являється спадкоємцем за заповітом (а.с. 7).

В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Звернувшись до державного нотаріуса Біловодскої державної нотаріальної контори ОСОБА_9, заявниця отримала розяснення, в якому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому що ні факту подання заяви про прийняття спадщини у зазначений законом строк, ні факту реєстрації за однією адресою спадкоємиці з померлою немає, тому вона є такою що не прийняла спадщину, що підтверджується розясненням державного нотаріуса Біловодскої державної нотаріальної контори ОСОБА_9 № 613/01-16 від 19.08.2015 року (а.с. 8).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що у нього є власний автомобіль на якому він здійснює перевезення пасажирів. Він неодноразово возив людей з с. Велика Чернігівка до нотаріусів в м. Старобільськ, смт. Новоайдар, смт. Біловодськ, але до серпня 2015 року нотаріуси відмовлялись навіть приймати документи від мешканців Станично-Луганського району, пояснюючи відсутністю відповідних інструкцій від Міністерства юстиції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що позивач після того як померла ОСОБА_12 захворіла переїхала до неї жити, доглядала за матірю та провела її поховання. Вона прожила з матірю три роки. ОСОБА_12 була в здоровому розумі та при добрій памяті.

Таким чином, судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину, так як проживала зі спадкодавцем на час її смерті.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позивачем було вибрано невірний спосіб захисту своїх порушених прав, тому як ОСОБА_1 потрібно було звертатись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про надання їй додаткового строку для звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 01.12.2014 року.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то позивачу понесені ним судові витрати, у чинність ст. 88 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: