Справа № 760/1292/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу.

Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим.

У судовому засіданні заявники не з'явилися та подали до суду заяви, в яких просили шлюб розірвати. Зазначили, що заяву підтримують в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с.21, 22).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 1995 року (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7). 21 січня 2015 року сторони уклали нотаріальний договір про участь у вихованні дітей та визначення місце проживання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 54.

Вищезазначеному договорі сторони визначили, що син ОСОБА_4 за його згодою та спільною згодою батьків після розірвання шлюбу проживатиме з батьком, донька ОСОБА_3 самостійно визначила, що проживатиме з батьком.

Заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

При укладенні шлюбу ОСОБА_2 змінила своє прізвище. Заявник подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення заяви про розірвання шлюбу.

За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище заявника на дошлюбне.

З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112, 109 СК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 серпня 1995 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану Житомирського обласного управління юстиції за актовим записом № 1502, розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: