Номер провадження 2/289/945/15
Справа № 289/1900/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі: Горай Я.В.

з участю позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленінської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за заповітом посилаючись на те, що 02.04.2007 року померла її мати ОСОБА_2 Ще при житті вона склала заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу та ОСОБА_3 Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0368 га, яка розташована на території Ленінської сільської ради, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 156593. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, так як у Державному акті невірно вказано площу земельної ділянки, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою як спадкоємець за заповітом.

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії IV-УР № 1513620 від 27.04.1962 року, батьками позивачки ОСОБА_1 зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.7).

21.05.1983 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 та отримала прізвище чоловіка - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №459515 від 21.05.1983 року (а.с. 7).

10 вересня 1996 р. ОСОБА_6 зробила заповіт (зареєстрований в реєстрі за № 88, с. Леніне) в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла на ім"я позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_3

02.04.2007 року померла мати позивачки ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про її смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0368 га, яка розташована на території Ленінської сільської ради, що належала ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №156593.

Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру № НВ-013 від 15.08.2013 року, земельна ділянка, яка розташована на території Ленінської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, має площу - 1,9427 га.

Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 надіслав до суду заяву в якій відмовляється від своє частки на земельну ділянку площею 1,9427 га, та просить визнати право власності за ОСОБА_1 на спадкове майно.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги».

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку розміром 1,9427 га (кадастровий номер :04:000:0607) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розтошавана за адресою: Житомирська обл., Радомишльський р-н, Ленінська сільська рада, яка належала ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 156593 від 15.07.2003 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 02.04.2007 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л. В. Свінцицький