У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за угодою про надання правової допомоги,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року, відповідно до умов якої він зобов'язався оформити заяву в інтересах відповідача проти України і подати її в Європейський суд з прав людини. Відповідач зобов'язався у випадку досягнення позитивного результату сплатити йому 100% суми грошової компенсації, яка присуджується як справедлива сатисфакція.

У липні 2014 року Європейським судом з прав людини було ухвалено остаточне рішення у справі «Штефан та інші проти України». Вказаним рішенням Європейський Суд вирішив об'єднати заяву відповідача ОСОБА_2 з іншими заявами, які були подані проти України. Згідно даного рішення у частині стосовно відповідача зобов'язано Україну виконати рішення національного суду та було присуджено відповідачу справедливу сатисфакцію у розмірі 2000 Євро. Враховуючи більший розмір присудженої відповідачу справедливої сатисфакції, ніж очікувалося отримати, розмір гонорару було зменшено до 50% справедливої сатисфакції в усному порядку. Однак, відповідач свої зобов'язання відповідно до Угоди про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року виконав частково, перерахувавши йому 2000 грн, а тому станом на 26 грудня 2014 року заборгованість відповідача становила 17 260 грн. У серпні 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 поручився перед ним за виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань, які випливають з умов Угоди про надання правової допомоги. На підставі викладеного та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідачів 14 610 грн 40 коп. солідарно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 16 жовтня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 14 610 грн 40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права дійшли правильних висновків про стягнення грошових коштів відповідно до укладеної угоди.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за угодою про надання правової допомоги, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ