Справа № 465/1587/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/5212/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібліос» про визнання дій протиправними, заборону проведення дій, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» про визнання дій протиправними, заборону проведення дій задоволено частково.

Вирішено заборонити ПАТ «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» провадити будь-які дії щодо подальшого видання та оплатного розповсюдження книги поеми «ОСОБА_4, Кобзар. Гайдамаки», изданіе иллюстрированное художником ОСОБА_5, кь малорусському тексту приложень переводь ОСОБА_6, С.- Петербургь, типографія ОСОБА_7. Эртелевь пер., д.11-2, 1886».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року оскаржив відповідач ПАТ «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом невірно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, правильне витлумачення умов договору від 09 січня 2014 року з метою визначення його правової природи має вирішальне значення для правильного вирішення справи. Цивільне законодавство України містить досить широкий перелік видів договорів, кожен з яких має певні характерні ознаки, які відносять його до того чи іншого виду. Визначення видової приналежності договору дає можливість визначити конкретні норми цивільного права, які забезпечують правове регулювання певного виду договорів, що невірно витлумачено судом першої інстанції.

При цьому судом не взято до уваги, що позивач, своїми діями підтвердив факт надання згоди на видавництво книги. Вважає, що між сторонами все таки було укладено договір в усній формі, що також підтверджується абзацом 2 п.2.1. проекту договору, який було скеровано позивачем ОСОБА_8 на адресу ПАТ «Бібльос».

Звертає увагу й на те, що ОСОБА_3 не поніс жодних збитків, пов»язаних із видавництвом книги, натомість ПАТ «Бібліос» зазнало значних матеріальних збитків, так як видавництво здійснювалось виключно за кошти ПАТ «Бібльос», тому можливість реалізації тієї частини примірників, що залишилась на складі дозволить хоча б частково компенсувати затрати, пов»язані з видавництвом книги.

Покликається на те, що судом першої інстанції не враховано приписи ч.1 ст. 88 ЦПК України, абзаци 1, 2 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» і невірно визначено розмір стягуваних судових витрат.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року скасувати в частині стягнення з ПАТ «Бібльос» в користь ОСОБА_3 263 грн. 60 коп. судового збору та ухвалити нове рішення, яким скасувати заборону ПАТ «Бібльос» провадити будь - які дії щодо видання та оплатного розповсюдження книги поеми «Т.Г.Шевченко «Кобзар. Гайдамаки» та розподілити судові витрати між сторонами з урахуванням вимог пропорційності, що передбачені ст. 88 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення такої. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення частково відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст.11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст.10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником оригіналу художньої книги поеми «Т.Г. Шевченко « Кобаз. Гайдамаки»», изданіе иллюстрированное художником ОСОБА_5, кь малорусському тексту приложень переводь ОСОБА_6, С.-Петербургь, типографія ОСОБА_7. Эртелевь пер., д. 11-2, 1886 році обмеженим тиражем.

09 січня 2014 року між ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» був укладений договір, за умовами якого ОСОБА_3 передав оригінал книжки «Кобзар. Гайдамаки» 1886 року, 100 сторінок для обробки та підготовки до факсимільного видання, а ПАТ «Бібльос» прийняв цю книжку в стані що відображений у фото фіксації і бере на себе зобов'язання провести скаснування цієї книги та виконати комплекс до друкарських робіт (сканування, верстка, ретуш, виготовлення фото-плівок для друку оффсетрним способом) та погодити з власником книжки наклад та терміни видання. Вказані роботи планується виконати до 10.02.2014 року. ПАТ «Бібльос» зобов'язаний по першій вимозі власника повернути оригінал книги і не здійснювати будь-які дії без його згоди.

Також встановлено, що приватним акціонерним товариством «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» було здійснено видавництво 100 примірників художньої книги поеми «Т.Г. Шевченко « Кобзар. Гайдамаки» », 30 шт. передано ОСОБА_3, 30 шт. безоплатно передано некомерційним організаціям та партнерам ПАТ «Бібльос» з метою популяризації культурної спадщини ОСОБА_4, 13 шт. реалізовано, 27 шт. залишається на складі ПАТ «Бібльос», що вбачається з довідки від 13.05.2015 року за №2236.

Таким чином, всупереч вимог укладеного договору від 09 січня 2014 року відповідач здійснив без згоди позивача, без погодженого кількісного розміру тиражу та його строків виробництво, друк та розповсюдження шляхом продажу художньої книги поеми, що вбачається з відповіді ПАТ «Бібльос» від 11.12.2014 р. за №2096 адресованої ОСОБА_3, довідки ПАТ «Бібльос» від 13.05.2015 р. за №2236, рахунку №512 від 17.11.2014 р. замовленого на ОСОБА_9 про купівлю двох примірників сувенірного ексклюзивного видання ОСОБА_4 « Кобзар. Гайдамаки» на суму 3000 грн.

Відповідно до приписів ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги позивача в частині заборони приватному акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» провадити будь-які дії щодо подальшого видання та оплатного розповсюдження книги поеми «Т.Г. Шевченко « Кобзар. Гайдамаки», изданіе иллюстрированное художником ОСОБА_5, кь малорусському тексту приложень переводь ОСОБА_6, С.- Петербургь, типографія ОСОБА_7. Эртелевь пер., д. 11-2, 1886».

підлягають до задоволення.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Це: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право ; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Обраний позивачем спосіб захисту про визнання дії приватного акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» щодо самовільного видання та розповсюдження книги поеми «Т.Г. Шевченко « Кобзар. Гайдамаки», изданіе иллюстрированное художником ОСОБА_5, кь малорусському тексту приложень переводь ОСОБА_6, С.-Петербургь, типографія ОСОБА_7. Эртелевь пер., д. 11-2, 1886» протиправними, не передбачений нормами цивільного законодавства, а тому вірними є висновки суду першої інстанції про те, що в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про передання виготовлених 70 примірників книги поеми «Т.Г. Шевченко «Кобзар. Гайдамаки», изданіе иллюстрированное художником ОСОБА_5, кь малорусському тексту приложень переводь ОСОБА_6, С.-Петербургь, типографія ОСОБА_7. Эртелевь пер., д. 11-2, 1886» безоплатно Міністерству культури України для подальшого безоплатного передання бібліотекам України до задоволення не підлягають, оскільки Міністерство культури України не залучене до розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів. Тому в цій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

В той же час, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції не взяв до уваги приписи ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: вирішено заборонити ПАТ «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» провадити будь-які дії щодо подальшого видання та оплатного розповсюдження книги поеми «ОСОБА_4, Кобзар. Гайдамаки», изданіе иллюстрированное художником ОСОБА_5, кь малорусському тексту приложень переводь ОСОБА_6, С.- Петербургь, типографія ОСОБА_7. Эртелевь пер., д. 11-2, 1886». В задоволенні решти вимог відмовлено.

Оскільки, позивачем ОСОБА_3 при поданні позовної заяви до суду першої інстанції сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., з врахуванням вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог 121 грн. 80 коп. судового збору за подання позивачем позовної заяви.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, має право змінити рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід змінити в частині розподілу судових витрат, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово - білових виробів «Бібльос» в користь ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна грн. 80 коп.) судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 88, 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.3,308,309 ч.1 п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос» в користь ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. ( сто двадцять одна грн.80 коп.) судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_10