Провадження № 2/752/316/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.02.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.07.2013 р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в борг 2200 доларів США і зобов»язався їх повернути до 11.11.2013 р. Факт передачі коштів підтверджується письмовою розпискою.
Позивач посилається на те, що відповідач в добровільному порядку суму боргу не повертає і ухиляється від взятих на себе зобов»язань.
На підставі положень ст.1048 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики, відсотки за користування коштами в розмірі облікової ставки НБУ, оскільки договором не був передбачений розмір процентів, та відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України стягнути 3 % річних від суми неповернутого боргу в зв»язку з невиконанням грошового зобов»язання.
Також позивач просить суд забезпечити виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження відповідача у виїзді за кордон до виконання зобов»язань.
Позивач в ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання до договором позики.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом в порядку ст.74 ЦПК України шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур»єр».
На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судому встановлено, що 11.07.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав в борг позику 2200 доларів США.
Відповідно до домовленості, укладено між сторонами, ОСОБА_2 зобов»язався повернути суму боргу до 11.11.2013 р.
На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кошті були передані відповідачу, що підтверджується виданою ОСОБА_2 розпискою.
З боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов»язань щодо повернення суми боргу, оскільки оригінал розписку на час розгляду справи знаходиться у позивача.
Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення суми боргу за Договорами позики з врахуванням 3% річних від суми боргу та процентів за користування чужими коштами, виходячи з наступного.
Норми чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, а саме ч.1 ст.1050 ЦК України, чітко визначає наслідки порушення договору позичальником.
Якщо позичальник своєчасно не поверну суму позики, він зобов»язаний сплатити грошоу суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, у разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальником позикодавець має право вимагати повернення суми боргу з врахуванням 3% річних від суми боргу за період невиконання зобов»язань.
Розрахунок 3% річних від суми боргу за Договорами позики, проведений позивачем, ґрунтується на нормах чинного законодавства щодо порядку проведення розрахунку, а тому може бути взятий судом до уваги.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Наданий позивачем розрахунок процентів за користування коштами відповідає положенням ст.1048 ЦК України.
З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування коштами та 3% річних ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню.
Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо вжиття заходів для виконання рішення суду, шляхом обмеження відповідача у праві виїзду за кордон, оскільки зазначені вимоги є необґрунтованими щодо необхідності вжиття таких заходів. Крім того, порядок тимчасового обмеження виїзду за кордон регулюється положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», а тому, на думку суду, зазначені вимоги є передчасними.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, понесені позивачем при зверненні до суду і підтверджені документально.
Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 280 гривень 13 копійок.
У забезпеченні вимог щодо забезпечення виконання рішення суду - відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя