Справа № 188/158/15-ц
Провадження № 2/188/177/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Петропавлівський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної ( немайнової ) шкоди , заподіяної вчиненням кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що відповідач 11.09.2014 р. близько 14.00 год. , перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння , знаходився у будинку своїх батьків в АДРЕСА_1 . В цей час позивач прийшов у гості до батьків відповідача і почав розпивати спиртні напої. В ході розпиття спиртного між ним та відповідачем виникла короткочасна суперечка , в ході якої він штовхнув відповідача , а останній у відповідь наніс два сильних удари в обличчя , він яких він впав зі стільчика на підлогу.

В результаті цього , відповідач спричинив йому тілесні ушкодження у виді - травматичного периодонтиту 1-го зуба верхньої щелепи праворуч , які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідач свою вину у пред"явленому обвинувачені визнав повністю , щиро покаявся , погодився відшкодувати йому шкоду спричинену злочином, про що він вказав у розписці наданій йому , копію якої ним долучено до позовної заяви.

Крім того , в результаті проведених експертом ОСОБА_3 досліджень , у висновку СМЕ від 23.10.2014 р. за № 198 зазначено , що тілесні ушкодження , які малися у гр. ОСОБА_1 у вигляді закритого зрощеного перелому 8-го ребра по лопатковій лінії лівої половини грудної клітки ; травматичний периодонтит 1-го зуба верхньої щелепи праворуч , які могли утворитися від дії чи при ударі об тупі тверді предмети. В медичній картці амбулаторного хворого відсутні морфологічні ознаки вищезгаданих тілесних ушкоджень , конкретно встановити давність їх утворення не є можливим. Не виключено , щ тілесні ушкодження у вигляді закритого зрощеного перелому 8-го ребра по лопатковій лінії лівої половини грудної клітки , травматичного периодонтиту 1 -го зуба верхньої щелепи праворуч могли утворитися в термін вказаний в матеріалах досудового розслідування , медичній карті амбулаторного хворого , потерпілим , тобто 12.09.2014 р.

По своєму характеру тілесні ушкодження у вигляді травматичного периодонтиту 1-го зуба верхньої щелепи праворуч відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень .

Тілесні ушкодження у вигляді закритого зрощеного перелому 8-го ребра по лопатковій лінії лівої половини грудної клітини відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень , що спричинили тривалий розлад здоров"я більше 21 доби.

Також позивач зазначає , що відповідач після спричинення тілесних ушкоджень написав письмову розписку , в якій зазначив , що він обіцяє сплачувати йому по 500 грн. щомісячно на загальну суму 6000 грн.

На підтвердження матеріальних витрат позивач долучає до матеріалів справи довідку , в якій зазначено кількість зроблених ренгенівських знімків на загальну суму 120 грн. Тобто , загалом матеріальна шкода від завданих збитків в результаті кримінального правопорушення становить 120 грн.

Позивач посилається на норми ст. 128 КПК України , а саме- особа , яка не пред"явила цивільний позов в кримінальному провадженні , а також особа , цивільний позов якої залишено без розгляду , має право пред"явити його в порядку цивільного судочинства.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди неправомірними діями засудженого позивачу завдано немайнові витрати , спричинених моральними та фізичними стражданнями , які позначили негативні зміни у життя потерпілого : щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події , потреба в униканні аналогічних обставин , насторога , тривога , емоційні та тілесні реакції при згадуванні , важкість виконання повсякденних обов"язків , фіксованість уваги на проблемні одужання та реабілітації , переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту , тимчасової відірваності від активного соціального життя , знижений та нестійкий настрій , порушення сну , неприємні сновидіння , емоційна напруга , нервозність , дратівливість , реакції замикання , бажання уникати контактів , почуття образи , обурення , приниження гідності , побоювання щодо майбутнього стану здоров"я.

Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 6000 грн.

Просить суд :

- стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 та який мешкає за адресою : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_3 завдану йому матеріальну шкоду , вчиненням кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в розмірі 120 грн. ;

- стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 та який мешкає за адресою : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_3 завдану йому моральну шкоду , в розмірі 6000 грн.

Судові витрати по справі покласти на відповідача .

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги , дав пояснення щодо обставин справи і дані пояснення є аналогічними вищезазначеного. В доповнення пояснив , що в результаті нанесення йому тілесних ушкоджень , він змушений повністю вставити зубний протез верхньої щелепи . На це потратив певну грошову суму. Довгий час він не міг повноцінного харчуватися , так як відчував сильний біль в порожнині рота. Відповідач відмовляється від своєї обіцянки відшкодувати йому шкоду в сумі 6000 грн. , яку він зазначив у письмовій розписці.

Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав взагалі. Зазначив , що дійсно між ним та позивачем був конфлікт . В результаті між ними виникла бійка. Першим його вдарив позивач , а він вдарив у відповідь . Крім того , причиною конфлікту та бійки було непристойне висловлювання позивача на адресу його батька . За свої неправомірні дії його було засуджено вироком Петропавлівського районного суду за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт. Отже , він поніс покарання , а тому відшкодовувати позивачу матеріальну та моральну шкоду не згоден.

Крім того , невизнання позову мотивує тим , що він не працює , не має ніяких джерел доходу , а тому він не має реальної можливості відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Просить суд в позові відмовити.

Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено , що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 р. відповідача , тобто ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На думку суду вищезазначений вирок суду , яким встановлено час, місце скоєння злочину та особу, яка його скоїла для суду при вирішенні цієї справи є обов'язковим .

Таким чином , з урахуванням вищезазначених доказів , вина відповідача у скоєнні злочину , тобто в умисному спричиненні позивачу легких тілесних ушкоджень є доказаною.

Вирішуючи питання про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди ,яка підлягає відшкодуванню , суд дійшов до наступного.

З роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна"(з послідуючими змінами) вбачається, що при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, який випливає з кримінальної справи, суд визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, наявних у кримінальній справі та додатково представлених сторонами під час розгляду цивільної справи.

За правилами ч.1ст.1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати спричинену особою шкоду виникає за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до наданої позивачем довідки КЗ Петропавлівська ЦРЛ вбачається , що йому були зроблені рентгенівські знімки на загальну суму 120 грн. Позивач даною довідкою обгрунтовує свою вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та визначає суму даної шкоди. Суд не погоджується з даним твердженням , так як довідка не являється належним доказом , що підтверджує вищезазначену вимогу. В даному випадку належним та незаперечним доказом має бути чек приходного касового ордеру , який би підтвердив той факт , що позивач сплатив в касу ЦРЛ гроші за надану послугу про проведенню рентгенівських знімків.

Також суд не може визнати як належним доказом письмову розписку відповідача , в якій він дає обіцянку кожного місяця приносити позивачу 500 грн. за те , що він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 , тобто позивачу по справі.

Таким чином , суд вважає , що вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає .

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди ?

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ.

Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. При визначенні моральної шкоди суд з'ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв'язку з наслідками, що настали ?

Суд частково не погоджується з посилання позивача в частині обгрунтування та визначення розміру на відшкодування моральної шкоди . При цьому суд бере до уваги , що ці вимоги та обгрунтування не відповідають всім критеріям , які зазначені позивачем , а саме: ступеню тілесних ушкоджень, які визначені як легкі, не потребували тривалого лікування, а отже не були тривалими і моральні страждання, не було змінено укладу життя у зв"язку з цим, не потребувалось значних зусиль на відновлення становища.

Також суд бере до уваги обставини заподіяння шкоди. Зокрема, зі змісту вироку вбачається, що причиною неприязних стосунків між сторонами, в результаті яких потерпілому ( позивачу ) спричинені тілесні ушкодження, були негативні висловлювання позивача на адресу батька відповідача . Крім того , позивач при вищезазначених подіях перебував у стані алкогольного сп"яніння і даний факт ним не заперечується.

Також, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди,суд керується засадами розумності і справедливості .

З огляду на вищезазначене, розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з 6000 грн. до 1500 грн.

Сув важає за необхідне зазначити і посилання відповідача на скрутне матеріально-фінансово положення . Суд не приймає до уваги дане посилання , так як доказів (відомостей ) про таке становище відповідачем суду не представлені .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір , від сплати якого звільнено позивача , на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 57 , 88, 212 - 214, 218 ЦПК України, ст. ст.23, 1167 , 1168 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної ( немайнової ) шкоди , заподіяної вчиненням кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 ( одна тисяча п'ятьсот ) грн.. моральної шкоди , заподіяної злочином.

В задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди відмовити .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243.60 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду

Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.03.2015 р.

Суддя М. П. Полубан