overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г. Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики.

В забезпечення даного позову позивач просить накласти арешт на частку ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1, частку в будинку під №45 по вул. Втіхи у м. Львові, частку у квартирі АДРЕСА_2, частку в квартирі №3 «а» по вул. Зерновій, у м. Львові.

Заяву мотивує тим, що відповідачі, які є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, заперечують наявність боргу, добровільно не бажають виконати зобовязання та висловлюють наміри відчужити спадкове майно, що впливатиме на можливість виконання зобовязання, а тому просить заяву задоволити.

Оглянувши матеріали справи вважаю, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем заявлено вимоги про стягнення із спадкоємців після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за договором позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в розмірі 35 000 доларів США та 12 000 євро.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд вважає, що позивача не надав належних доказів реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Окрім цього, як вбачається із матеріалів позовної заяви, ОСОБА_5 на майно якої просить накласти арешт позивач, померла. Жодного документального підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, являються спадкоємцями ОСОБА_5 суду не надано.

Враховуючи наведене слід відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу апеляційному суду Львівської області в порядку та в строки передбачені ст.294 ЦПК України через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Жовнір Г. Б.
Провадження №2/447/271/15
Справа №447/128/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

04.03.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Березюк Г. М.

при секретарі Федчук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

в с т а н о в и в:

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.04.1990 року, від подружнього життя мають сина ОСОБА_3, який на даний час є повнолітнім.

Позивачка просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 мотивуючи тим, що подружні відносини між ними не склалися. Відповідач веде аморальний розгульний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, нехтує сімейними цінностями, не проявляє бажання зберегти сім'ю. В листопаді 2014 року вони розійшлися і з того часу проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Вважає, що їхній шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно і поновити її не можливо, а тому просить шлюб між ними розірвати.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилися, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини своєї неявки.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_2, проти чого не заперечувала позивачка.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, спорів відносно майна між ними немає, позивачка втратила почуття любові і поваги до відповідача, заперечила примирення, тому шлюб сторін носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження такого суперечить інтересам позивачки.

На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110,112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 197, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб зареєстрований 28 квітня 1990 року у відділі ЗАГС Новороздольського МВК Миколаївського району Львівської області за реєстровим №73 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати, залишивши позивачці прізвище ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Для відповідача рішення може бути переглянуте районним судом за його заявою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : Березюк Г. М.
СУдовий наказ
23 квітня 2015 року Справа № 495/2702/15-ц
Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610-612, 615, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 88, 95-105 Цивільного процесуального кодексу України, ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»,
Боржник має право, в разі заперечення проти вимог стягувача протягом десяти днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування. У разі ненадходження заяви від боржника протягом трьох днів після закінчення строку на її подання та за наявності даних про отримання боржником копії наказу, судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання. Судовий наказ підлягає пред'явленню до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ним законної сили.
Суддя В.В. Мишко
Справа № 2-3876/11
Провадження № 6/500/184/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

при секретарі Гончаренко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції про тимчасову заборону виїзду за кордон України

В С Т А Н О В И В:

На примусовому виконанні державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження по виконанню: виконавчого листа №2/1510/783/12-ц, виданого 23.05.2012року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованості в розмірі 23727грн.03коп. та виконавчого листа №2/1510/784/12-ц, виданого 23.05.2012року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованості в розмірі 8940грн.16 коп.

Після відкриття виконавчого провадження копії постанов про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника.

У постановах про відкриття виконавчого провадження боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги встановлені виконавчими документами. Однак боржник законні вимоги державного виконавця не виконав, борг не сплачено. Представник ДВС просить тимчасово заборонити боржнику виїзд за кордон України.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобовязання.

Відповідно до ст.377-1ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статі, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п.2 Указу Президента України»Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» та спільним Наказом МЮУ та адміністрації ДПСУ від 27.05.2008р., ст.377-1ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заборонити ОСОБА_1, 25.11.1971року народження, громадянину України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: Одеська область, м. Ізмаїл, пров. Паскаля, 3 виїзд за кордон України до повного погашення боргового зобовязання.

Копію ухвали направити до Державної прикордоної служби України для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3
Справа № 452/125/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" лютого 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Сулимка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Укргазвидобування" звернулося до суду із вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що наказом №77-В від 07.04.2014 року "Про надання відпустки" відповідачу була надана відпустка за період роботи з 05.04.2014 р. по 04.04.2015 р. тривалістю 33 календарних дні, з 07.04.2014 р. по 13.05.2014 включно, внаслідок чого бухгалтерією було нараховано і виплачено в повному обсязі сума відпускних. Відповідно до наказу №45 ос від 13.05.2014 р. ОСОБА_1 було звільнено із посади оператора з добування нафти й газу Комарнівського цеху з видобутку нафти, газу і конденсату Львівського відділення ГПУ "Полтавагазвидобування" з 13.05.2014 р. за власним бажанням. В результаті проведення кінцевого розрахунку із звільненим працівником з'ясувалось, що в ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ПАТ "Укргазвидобування" по відпускним у розмірі 1 594 грн. 78 коп., оскільки відповідач не відпрацював повний рік, за який йому надавалась відпустку, добровільно відшкодувати кошти відповідач відмовляється.

Представник позивача ПАТ "Укргазвидобування" в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав повністю, згідний з його задоволенням.

Суд, розглянувши справу в порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 214, 215, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" зайво виплачені кошти у розмірі 1 594 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" судовий збір в сумі 243 (двіста сорок три) грн. 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя І.А.Пташинський
Справа № 452/116/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"03" березня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Сулимка О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Самбір справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у шлюбі із 09 вересня 2000 року, який зареєстрований у Самбірському міському відділі РАГС Львівської області за актовим записом № 160 (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1). Від спільного життя подружжя має одну дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся із позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 В підтвердження позовних вимог посилається на те, що із самого початку подружнього життя жили не погано, але з часом відносини між ними погіршилися, у них різні погляди на життя, перестали розуміти один одного, внаслідок чого між ними почали виникати сварки, скандали, тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові, примирення між ними не можливе, вважає, що їх шлюб краще розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомила, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 09 вересня 2000 року в Самбірському міському відділі РАГС Львівської області за актовим записом № 160 (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1).

Від шлюбу сторони мають одну дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони втратили одне до одного почуття поваги та любові.

Отже у судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї сторін стало не можливим, а тому шлюб слід розірвати.

Спору відносно спільного майна не має.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 09 вересня 2000 р. у Самбірському міському відділі РАГС Львівської області за актовим записом № 160 (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем може бути подано апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається позивачем апеляційному суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя І.А.Пташинський
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/432/15-ц
Провадження № 2-н/499/10/15
СУДОВИЙ НАКАЗ
20.04.2015 року смт. Іванівка
Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О., розглянувши заяву про видачу судового наказу ОСОБА_1 щодо стягнення з державного підприємства «Хлібна база №77» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати на суму 4883 гривень 10 копійок вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.
Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
За ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01 серпня 2005 року до 04 серпня 2013 року працював в ДП «Хлібна база №77» (а.с. 7-9).
З довідки виданої ДП «Хлібна база №77» від 09 квітня 2015 року №121 вбачається, що ОСОБА_1 за період роботи з листопада 2009 року по квітень 2010 року в ДП «Хлібна база №77» була нарахована проте не виплачена заробітна плата в сумі 4883 гривень 10 копійок (а.с.6).
За таких обставин слід видати судовий наказ.
Керуючись ст.ст. 96, 102, 103 ЦПК України,
Судовий наказ може бути оскаржено боржником шляхом подачі до Іванівського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання наказу заяви про його оскарження. У разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Судовий наказ може бути пред'явлений до виконання протягом року з моменту його видачі.
СуддяО. О. Кравчук
Справа № 1510/8267/12
Провадження № 6/500/199/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

при секретарі Гончаренко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції про тимчасову заборону виїзду за кордон України

В С Т А Н О В И В:

На примусовому виконанні державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1510/8267/12-ц, виданого 24.09.2013року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованісті в розмірі 26387грн.12коп.

Після відкриття виконавчого провадження копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника.

У постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги встановлені виконавчим документом. Однак боржник законні вимоги державного виконавця не виконав, борг не сплачено. Представник ДВС просить тимчасово заборонити боржнику виїзд за кордон України.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобовязання.

Відповідно до ст.377-1ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статі, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п.2 Указу Президента України»Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» та спільним Наказом МЮУ та адміністрації ДПСУ від 27.05.2008р., ст.377-1ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заборонити ОСОБА_1, 21.07.1984року народження, громадянину України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Нова Некрасівка, вул. Пушкіна,18 виїзд за кордон України до повного погашення боргового зобовязання.

Копію ухвали направити до Державної прикордоної служби України для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2