Справа № 128/505/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2015 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Гавріловій Т.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.06.2006 року з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до повноліття доньки.

З 01.09.2014 року дочка навчається на ІІ-му курсі університету, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 займається власною діяльністю, має дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на навчання дитини.

За наведених обставин, позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 650 грн. щомісячно і до досягнення дитиною 23-х річного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просила позов задоволити та додала, що до отримання паспорта громадянина України дитина мала прізвище батька - ОСОБА_3, а при отриманні паспорта обрала її прізвище - ОСОБА_3, що не позбавило батьківських прав відповідача. Даний факт відповідачу послужив для відмови від сплати аліментів. Вона з дитиною проживають в малосімейці, хоча донька народилася і проживала з батьком, який має власний будинок (новий та старий) гараж, який вони разом будували, сушні, в яких сушить чорнослив і продає його, теплиці, землю, сад, горіхи, які також продає, абрикоси, груші, яблуні, черешні - все реалізується. Згідно трудової книжки відповідача, він не працює уже більше 20 років, в центрі зайнятості ніколи не стояв. За увесь цей час він купив машину, телевізор, будує новий гараж, замість дерев'яних теплиць будує нові, з цегляним фундаментом та металевими каркасами, з опаленням, проводить обмотку газу до свого будинку, купує породистих собак, шкіряні куртки, взуття, їздить у поїздки з реалізації яблук та металу. Вважає, що відповідач має кошти і зобов'язаний їх сплачувати на утримання дитини, яка навчається.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення, вважаючи вимоги позивача меркантильними, які передбачають лише особисту заінтересованість з корисливих мотивів в отриманні від нього матеріальної допомоги, коштів, яких він практично не має. Донька не цікавиться як він поживає, чи за станом свого здоров'я може матеріально її забезпечити, в той час як він сам себе не може забезпечити належним чином. Дитина лише на своїх припущеннях констатує, що він займається власною справою, від чого має дохід. Фактично він ніде не працює, дійсно, біля будинку має земельну ділянку, але її в повному обсязі не використовує, так як не має здоров'я аби її обробити, використовує лише незначну її частину аби виростити щось з овочів для власного вжитку. Донька має добре здоров'я і могла б кожен раз приїжджати до нього, вирощувати на прибудинковій земельній ділянці різні овочі та фрукти і мати з цього непоганий дохід, кошти від якого витрачала би як на оплату навчання, так і на проживання. Однак, вона не тільки не приїжджає до нього, але й прізвище його змінила на інше, аби не впоминати про нього. Твердження позивача про те, що він має дохід від свого господарства не відповідає дійсності, адже, щоб мати дохід, потрібно не тільки виростити урожай, але й мати можливість його реалізувати. Коли у нього був автомобіль «ГАЗ 2410», він мав таку можливість, але за наполяганням позивача, ВДВС Вінницького РУЮ арештував та вилучив даний автомобіль в рахунок погашення боргів, чим позбавив його основного засобу виживання. Таким чином, його було позбавлено в подальшому заробляти певні кошти та сплачувати присуджену суму аліментів. Завдяки автомобілю він мав можливість заробити кошти як собі на проживання, так і на виплату заборгованості суми аліментів. На даний час він не в силі заробити кошти на своє утримання, не говорячи уже й про сплату аліментів на утримання доньки. У нього більше немає жодного майна, яке б піддалось би вилученню, а тому він пропонує доньці приймати активну участь у веденні господарства в будинковолодіння, що належить йому на праві приватної власності, займатися власною діяльністю, від чого мати дохід, а він в свою чергу буде в цьому допомагати та сприяти.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено по справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьками якої являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.07.2002 року (а.с.4).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.06.2006 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до повноліття доньки (а.с.9).

Загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 26.01.2015 року становить 11350 грн. 49 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, який в зв'язку з тим, що боржник не працює, проводився з урахуванням середньомісячної заробітної плати для даної місцевості (а.с.10 - 11).

На даний час дитина досягла повноліття та отримала паспорт громадянина України, де вона зазначена як ОСОБА_3 (а.с. 20).

Згідно довідки № 135 від 02.02.2015 року, ОСОБА_3 навчається на другому курсі економіко - правового коледжу Вінницького фінансово - економічного університету, стипендії не отримує, оскільки університет комерційний і навчання платне, денна форма навчання, термін дії договору про надання освітніх послуг триває від 01.09.2014 року по 20.07.2017 року (а.с.2).

З довідки МКП «ЖЕК №7» вбачається, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_1, з 18.10.1997 року (а.с.3).

Відповідно до ст. 180 СК України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує ті обставини, що дитина ОСОБА_3 навчається в навчальному закладі на денному відділенні, в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатний, тому взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 198 - 200 СК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12, 15, 27, 31, 79, 88, 209, 212- 215 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця Вінницької області Бершадського району, жителя АДРЕСА_2, непрацюючого на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 650 грн. щомісячно, починаючи з 10.02.2015 року і до закінчення нею навчання - 20.07.2017 року, але не більше, ніж до досягнення 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з моменту проголошення.

Суддя :