АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-1623 Головуючий у 1-й інстанції - Маринченко М.М.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2014 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № ML-009/474/2007 від 12 грудня 2007 року у розмірі 274 076 доларів США 24 центи, що за курсом НБУ станом на 3 червня 2013 року становить 2 190 691 грн. 38 коп., та 7 581 165 грн. 79 коп.

Суд вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с. 156-162).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка підтримала подану ними апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, представника позивача - ОСОБА_6, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

12 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-009/474/2007, відповідно до пунктів 2, 3 Частини 1 якого Банк надає позичальнику кредит в розмірі 242 400 доларів США на купівлю нерухомого майна строком до 12 грудня 2022 року зі сплатою процентів за плаваючою процентною ставкою в розмірі 3,99% річних (фіксована ставка) та ставки банку FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у Банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), а позичальник приймає кредит, використовує його та повертає шляхом щомісячного погашення рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості.

Додатковим договором від 30 серпня 2011 року до кредитного договору сторони на період з 30 серпня 2011 року до повного виконання зобов'язань за кредитним договором встановили фіксовану відсоткову ставку на рівні 10,49% річних.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику суму кредиту, обумовлену в кредитному договорі, що підтверджується Кредитною заявкою від 12 грудня 2007 року.

Відповідно до п.1.5 Частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені графіком платежів шляхом внесення готівки в касу Банку, або безготівковими перерахунками на поточний рахунок. Нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту.

Пунктом 1.9 Частини 2 кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових зобов'язань. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Згідно п.4.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки.

З розрахунку заборгованості та пояснень представника позивача вбачається, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 3 червня 2013 року, утворилась заборгованість в розмірі 274 076 доларів США 24 центи, що за курсом НБУ станом на 3 червня 2013 року становить 2 190 691 грн. 38 коп., з яких залишок заборгованості за кредитом у сумі 223 816 доларів США 47 центів, що за курсом НБУ станом на 3 червня 2013 року становить 1 788 965 грн. 04 коп., та несплачені відсотки за користування кредитом в розмірі 50 259 доларів США 77 центів, що за курсом НБУ станом на 3 червня 2013 року становить 401 726 грн. 34 коп. Крім того, відповідно до положень п.4.1.1 кредитного договору позивачем нарахована пеня за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 7 581 165 грн. 79 коп.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 12 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № SR-009/747/2007, за умовами якого, з урахуванням Додаткового договору від 30 серпня 2011 року, поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року, укладеному між ТОВ «ОТП Факторинг України» та ПАТ «ОТП Банк», продавець передає покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. Пунктом 3.3 вказаного договору сторони погодили, що до покупця переходять усі права та вимоги за кредитними договорами, що є дійсними, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги щодо сплати штрафних санкцій, а також право нараховувати на умовах, передбаченими договорами проценти та штрафні санкції на суму основного боргу з дати набрання чинності.

Згідно витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги Банку до ОСОБА_3 за кредитним договором № ML-009/474/2007 від 12 грудня 2007 року та його поручителя - ОСОБА_4

Позивач направив відповідачам Досудові вимоги № 129 від 6 лютого 2013 року та № 145 від 7 лютого 2013 року, якими повідомив відповідачів про відступлення ПАТ «ОТП Банк» прав за кредитним договором № ML-009/474/2007 від 12 грудня 2007 року на користь товариства, а також про наявність заборгованості за кредитним договором і необхідність її погашення на протязі 30 днів, відповідно до положень п.1.9 кредитного договору. Вказані вимоги отримані позичальником та поручителем, проте заборгованість не погашено.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором розрахований позивачем невірно, бо у наданому на підтвердження розміру заборгованості розрахунку не врахований факт сплати боржником заборгованості на загальну суму 11318,15 доларів США у період з серпня 2011 року по квітень 2012 року, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки при перевірці указаних доводів судом з'ясовано, що наведені відповідачами суми були враховані позивачем у сплату заборгованості відповідно до черговості погашення, визначеної пунктом 1.5.1.3. кредитного договору (а.с.8-9, 34, 80-112; 224-227).

Доводи апеляційної скарги про те, що правові підстави для стягнення заборгованості з поручителя боржника - ОСОБА_4, відсутні, оскільки порука є припиненою тому що кредитор не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання та протягом року з моменту укладення договору поруки, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог до поручителя виходячи з наступного.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців відзміненої дати виконання основного зобов'язання (правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6-106цс14 від 24.09.2014 року).

У даному конкретному випадку відповідно до умов договору поруки він набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (п.4.1. договору поруки). Пунктом 2.1 додаткового договору до договору поруки визначений строк виконання зобов'язань за кредитним договором - не пізніше 12 грудня 2022 року.

7 лютого 2013 року ОСОБА_4 позивачем була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, яка містить вимогу про дострокове - протягом тридцяти календарних днів з дати отримання цієї вимоги, виконання боргових зобов'язань позичальника за кредитним договором в повному обсязі (а.с.31-33).

Позов до поручителя поданий до суду (надісланий поштою) 4 червня 2013 року (а.с.59), тобто протягом шести місяців відзміненої дати виконання основного зобов'язання.

За таких обставин немає підстав вважати поруку ОСОБА_4 припиненою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Водночас доводи апеляційної скарги про те, що районним судом не враховані положення ч.3 ст. 551 ЦК України та стягнута неустойка, розмір якої у кілька разів перевищує розмір заборгованості, можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення в цій частині виходячи з наступного.

За правилом ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У даному конкретному випадку з наданого позивачем розрахунку заборгованості, яка утворилась станом на 3 червня 2013 року, уточненого довідкою від 1 жовтня 2013 року (а.с.34, 111-112) убачається, що ОСОБА_3 станом на цю дату має заборгованість в частині основного боргу (тіло кредиту та відсотки) в загальному розмірі 281 902, 36 доларів США. При цьому загальний розмір пені складає 948 475, 26 доларів США (а.с.34).

Таким чином, розмір пені більш ніж у три рази перевищує розмір основного боргу (тіло кредиту та відсотки) (948 475, 26 : 281 902, 36 = 3,36).

Водночас із правової позиції Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100 цс 14 за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України, вбачається наступне.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

За встановлених обставин, ураховуючи правову позицію Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100 цс 14, а також ураховуючи сімейний та матеріальний стан боржника і поручителя, які мають двох неповнолітніх дітей (а.с.192-195), суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до розміру, який відповідає розміру заборгованості за процентами по кредиту (не отримані банком доходи від операції кредитування) - 58 085,89 доларів США (а.с.112), що на час ухвалення цього рішення складає 1 341 203 грн. 20 коп. (58 085,89 х 23,09).

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2013 року змінити.

Зменшити розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", з 7 581 165 грн. 79 коп. до 1 341 203 грн. 20 коп. (один мільйон триста сорок одна тисяча двісті три грн. 20 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко