РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, треті особи: Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області, комунальне підприємство Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради, треті особи: Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області, комунальне підприємство Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» про визнання права користування житловим приміщенням у якому зазначила, що 12.01.1994 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2. У шлюбі в них народилася ОСОБА_3. ОСОБА_2 з 27.09.1994 року був прийнятий на посаду слюсаря в Бердянське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне обєднання. Йому в 1995 році була надана для тимчасового проживання службова квартира АДРЕСА_1, в яку він посилився разом з дружиною та дочкою. Житловий будинок №9 по вул. 50 років СРСР був прийнятий на баланс КП «Житлосервіс-2а» з 15.08.2012 року. З цим підприємством були переоформлені всі особові рахунки наймача. У 2005 році ОСОБА_2 перестав проживати разом з сімєю у квартирі АДРЕСА_1 і його місцезнаходження по теперішній час невідоме. Вона та ОСОБА_3 продовжили проживати у спірній квартирі, але не були зареєстровані в ній. З часу вселення вона самостійно зробила ремонт, постійно проживає і користується спірним житловим приміщенням, оплачує комунальні послуги та виконує інші обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Вважала, що на підставі ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 64, 65 ЖК УРСР має право користуватися спірною квартирою. Просила визнати за нею право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила суду, що її чоловік працював у КП «Житлосервіс-4» з 27.09.1994 року і йому у 1995 році надали квартиру №2 в по вул. 50 років СРСР,9 у м. Бердянську. ОСОБА_2, вона та їх дочка вселилися в квартиру з дозволу начальника КП «Житлосервіс-4», але жодного документу, який би надавав право на вселення їм не надали. Пізніше керівник КП «Житлосервіс-4» дозволила зайняти квартиру №10, яка на той час звільнилася. На її імя відкриті особові рахунки на квартиру АДРЕСА_2, вона уклала договори на надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, енергопостачання, теплопостачання, газопостачання. Вона постійно проживає у спірній квартирі з 1995 року, але зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача вимоги підтримав і пояснив суду, що на теперішній час будинок №9 по вул. 50 років СРСР знаходиться на балансі КП «Житлосервіс-2а». Квартира №2 та квартира №10 обєднані в одну квартиру, яка є службовою.

Представник відповідача та Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи в їх відсутності.

Представник КП Бердянської міської рад «Житлосервіс-2а» пояснив суду, що підприємство почало обслуговувати будинок №9 по вул. 50 років СРСР з серпня 2011 року. Особовий рахунок на спірну квартиру було відкрито на ОСОБА_1 для оплати комунальних послуг. Договір найму між нею та підприємством не укладався.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно копії технічного паспорту від 14.06.2012 року, довідки КПТІ Бердянської міської ради від 18.06.2012 року 89/660 частина житлового будинку №9/4 по вул. 50 років СРСР/Ломоносова в м. Бердянську належить територіальній громаді м. Бердянська. У будинку розташована квартира №10, яка складається з кімнати №1 площею 17,8 кв. м. та кухні №2 площею 10 кв.м. (а.с.12-19).

За повідомленням виконавчого комітету Бердянської міської ради квартири №2 та №10 по вул. 50 років СРСР, будинок, 9 у м. Бердянську обєднані в одну квартиру (а.с.33).

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 30.05.1991 року №255 квартира АДРЕСА_1 має статус службової (а.с.65).

У відповідності до ст. 51 ЖК УРСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Стаття 58 ЖК УРСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За статтею 121 ЖК УРСР, порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Стаття 123 ЖК УРСР визначає, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення.

Із копії трудової книжки видно, що ОСОБА_2 з 27.09.1994 року по 06.03.2002 року працював у ЖРЕУ №4, яке реорганізовано в КП «Житлосервіс-4» (а.с.8-9).

Згідно листа КП «Житлосервіс-2а» від 21.09.2015 року квартира АДРЕСА_1 була самовільно зайнята. Особовий рахунок для сплати комунальних послуг відкрито на ОСОБА_4 та її доньку ОСОБА_5 (а.с.24).

Надання квартири АДРЕСА_3 Н. Г. без дозвільних документів підтверджується листом виконавчого комітету Бердянської міської ради від 25.02.2010 року (а.с.33).

Таким чином, позивачем не надано належних доказів, які підтверджують вселення ОСОБА_2 у спірну квартиру в порядку, встановленому ст. ст. 51, 58 або ст. ст. 121, 122 ЖК УРСР.

Позивач вважала, що на підставі ст. 64 ЖК УРСР вона набула право користування квартирою №10 по вул. 50 років СРСР, будинок 9 у м. Бердянську, оскільки вселилася в квартиру як член сімї наймача, але зазначене не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що ОСОБА_2 та позивач уклали шлюб 12.01.1991 року (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження у період шлюбу в них народилась ОСОБА_5 (а.с.7).

Вселення позивача разом з чоловіком та дитиною, а також її проживання до теперішнього часу в квартирі АДРЕСА_2 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 65 ЖК УРСР встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

На підтвердження набуття права користування квартирою №10 по вул. 50 років СРСР, будинок 9 у м. Бердянську позивач надала суду лист від 24.09.2015 року та довідку КП «Бердянськміськводоканал» (а.с.27-28), довідки ПАТ «БПТМ» (а.с.29), довідку ПАТ «Запоріжгаз» (а.с.30), ВАТ «Запоріжжяобленерго» (а.с.31) квитанції про нарахування на її імя ВАТ «Запоріжжяобленерго» за надані послуги з енергопостачання, КП «Бердянськводоканал» за надані послуги з водопостачання та водовідведення, ТОВ «Запоріжгаз» по оплаті послуг за газопостачання та квитанції про оплату за надані послуги (а.с.21-23), договір від 28.10.2004 року про участь у витратах на утримання квартири №2 будинку і прибудинкової території по вул. 50 років СРСР, будинок 9 у м. Бердянську на строк з 28.10.2004 року по 01.01.2007 року (а.с.25-26), але зазначені докази підтверджують користування послугами зазначених підприємств і не підтверджують законність вселення та користування спірним житловим приміщенням.

Крім того, договір від 28.10.2004 року, що укладено КП «Житлосервіс-8» та ОСОБА_1 про участь у витратах на утримання квартири №2 будинку і прибудинкової території по вул. 50 років СРСР,9 у м. Бердянську на строк з 28.10.2004 року по 01.01.2007 року (а.с.25-26) за своєю правовою суттю не є договором найму, предметом договору не є спірне житлове приміщення, він є строковим договором і строк його дії закінчився.

Також слід зауважити, що за змістом ст. ст. 64, 65 ЖК України за особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сімї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням.

Із паспорту ОСОБА_1 видно, що вона зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49), що свідчить про збереження за нею права користування цим житловим приміщенням

Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів, які би підтверджували право ОСОБА_1 на зайняття квартири АДРЕСА_2, а сам факт її проживання у спірній квартирі не свідчить про набуття нею права на житлову площу, оскільки вказану квартиру їй було надано лише для тимчасового проживання.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 51, 58, 61, 64, 65, 121, 122 ЖК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя