Провадження № 22-ц/773/233/15 Категорія: 39 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_3 до Луцької міської ради Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 і після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів їй.

У зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

До участі в справі судом залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково та визнати за позивачем право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, а саме: ? частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоч були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом першої інстанції із наявних у матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі і на частину квартири, успадкованої ним після смерті матері - іншого співвласника квартири (а.с. 7, 51).

ОСОБА_4 все належне йому майно заповів ОСОБА_3, що стверджується нотаріально посвідченим заповітом від 18.01.2006 року (а.с. 9).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Про відмову від її прийняття не заявляла (а.с. 36, 37).

Крім цього встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернулась також третя особа - ОСОБА_2 (а.с. 52).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.05.2014 року, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з вересня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57-59).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визнаючи за нею право власності на спадкове майно, а саме в цілому на всю квартиру, що розташована у АДРЕСА_1, суд дійшов правильного висновку, що позивач як єдиний спадкоємець за заповітом має право на зазначене спадкове майно.

Доводи третьої особи ОСОБА_2, що вона має право на обов'язкову частку у спадщині, а саме на ? частину спірної квартири, оскільки рішенням суду встановлено факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім'єю без шлюбу, як в суді першої інстанції, так і в поданій апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, і судом першої інстанції правильно не взято їх до уваги.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки висновки суду першої інстанції про обгрунованість позовних вимог зроблені правильно.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: