У х в а л а

ІМенем УКраїни

8 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» (далі - ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина», на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 20014 року ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 10 жовтня 2006 року між сторонами було укладено договори оренди земельних ділянок, які розташовані на полі № 70214040 (урочище «Астахов») на території Горишківської сільської ради АДРЕСА_1. 4 квітня 2014 року ним було виявлено, що земельні ділянки засіяні невідомими особами ячменем. З цього приводу позивачем була подана заява до Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області, яким встановлено, що такі дії вчинено відповідачами. Оскільки вважає, що такими неправомірними діями відповідачів йому завдані матеріальні збитки, просило задовольнити позов.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_5, який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 10 жовтня 2006 року між ТОВ «Агрокмплекс «Зелена долина» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, з кожним окремо, укладено договори оренди земельних ділянок, які розташовані на полі № 70214040 (урочище «Астахов») на території Горишківської сільської ради АДРЕСА_1.

4 квітня 2014 року ТОВ «Агрокмплекс «Зелена долина» було виявлено, що ці земельні ділянки засіяні невідомими особами ячменем. З цього приводу позивачем була подана заява до Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області, яким встановлено, що такі дії вчинено відповідачами.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не доведено, що відповідачі усупереч положень укладеного договору оренди землі здійснили незаконне втручання в господарську діяльність позивача, вони попереджали останнього про припинення договорів оренди у передбачений їх умовами строк.

Однак повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Загальні підстави розірвання договору визначені ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 37 договору оренди передбачено, що підставою для розірвання договору є взаємна згода сторін, рішення суду на вимогу однієї сторони унаслідок невиконання другою стороною своїх обов'язків, випадкове знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, припинення діяльності орендаря.

Згідно із п. п. 38, 39, 43 договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Орендодавець попереджає за один рік орендаря про свої наміри щодо змін умов цього договору, або щодо дострокового припинення його дії. Сторони погоджуються, що в разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу однієї із сторін спори розглядаються у встановленому законом порядку.

При вирішенні спору суди на вказані норми права уваги не звернули, дійшовши висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав, не врахували, що попередження позивача за рік про припинення договору не свідчить про його розірвання, а лише дає підстави, при відсутності згоди орендаря, подати позов до суду про розірвання такого.

Оскільки договори оренди землі у встановленому поряду не розірвані (не припинені), а згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись орендованою земельною ділянкою, суди дійшли передчасного висновку про відмову у позові.

Вважаючи, що позивачем не доведено розмір завданих діями відповідачів збитків, суд першої інстанції не врахував наданих ТОВ «Агрокмплекс «Зелена долина» доказів щодо понесених ним фактичних витрат при проведенні осінньо-польових робіт під урожай 2014 року, ніякої оцінки цим доказам в ухваленому рішенні не дав.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення судом апеляційної інстанції в цій частині не перевірялись, оскільки останній вважав, що вони залежать від вирішення вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. При цьому, як зазначено, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення таких вимог.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина», задовольнити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник