АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1347/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/242/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Гурзель І. В.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 і його представника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду від 26 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Борщівської районної ради Тернопільської області, Борщівської центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області, відділу охорони здоров'я Борщівської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 07.05.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25.06.2012 року, що набрало законної сили, задоволено його позовні вимоги про поновлення на посаді головного лікаря Борщівської ЦРКЛ, визнано незаконним та скасовано рішення сесії Борщівської районної ради від 20.12.2011 року № 195 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря Борщівської ЦРКЛ". Вказане рішення суду про поновлення його на роботі не виконане з вини Борщівської районної ради. Також зазначив, що згідно вироку Борщівського районного суду від 21.03.2013 року йому заборонено займати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на один рік. Ухвалою Борщівського районного суду від 05.06.2014 року, що набрала законної сили 13.06.2014 року, від подальшого відбування цього покарання його звільнено. З врахуванням вищенаведених обмежень займати відповідні посади просив стягнути з Борщівської районної центральної клінічної лікарні середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі згідно розрахунку, наведеного в позовній заяві, за період з 01 січня по 30 вересня 2014 року в сумі 27436,53 грн., яка включає: 8041,80 грн. - заробітну плату лікаря-хірурга за період з 01.01. по 13.06.2014 року, 2894, 73 грн. - заробітну плату лікаря-хірурга за період з 14.06. по 30.09.2014 року, 16500 грн. - заробітну плату головного лікаря за період з 14.06. по 30.09.2014 року.

Рішенням Борщівського районного суду від 26 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Борщівської районної ради Тернопільської області, Борщівської центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області, відділу охорони здоров'я Борщівської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта та його представника, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що поновлення його на посаді лікаря-хірурга не було предметом розгляду у справі, за затримку виконання рішення по якій, заявлено позов про стягнення середньомісячного заробітку, а з часу вступу в законну силу вироку суду, яким позивача позбавлено права займати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями відсутні правові підстави для стягнення в його користь й середньомісячного заробітку в зв'язку з затримкою виконання рішення суду, яким його поновлено на роботі на посаді головного лікаря Борщівської центральної районної лікарні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають встановленим у справі обставинам, зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що 22.02.1996 року ОСОБА_1 було призначено на посаду головного лікаря Борщівського району (а.с.13 на звор.).

Наказом № 1 від 04.01.2011 року по Борщівській центральній районній комунальній лікарні на період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року визначено графік роботи лікарів хірургічного профілю та надано ОСОБА_1 за сумісництвом 0,5 ставки ургентного лікаря-хірурга.

Рішенням Борщівської районної ради Тернопільської області № 195 від 20.12.2011 року позивача звільнено з посади головного лікаря Борщівської центральної районної лікарні (а.с.13 на звор.).

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 07.05.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25.06.2012 року, вищезгадане рішення Борщівської районної ради визнано незаконним та скасовано, позивача поновлено на посаді головного лікаря Борщівської центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області з 26 грудня 2011 року, стягнуто з Борщівської центральної районної комунальної лікарні в користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15942, 47 грн., в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за місяць у сумі 5500 грн. рішення звернуто до негайного виконання (а.с.3-9).

За заявою позивача головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області прийнято постанову від 10.05.2012 року про відкриття виконавчого провадження. У подальшому державним виконавцем неодноразово пропонувалось Борщівській районній раді виконати рішення суду (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, на обговорення сесії районної ради неодноразово виносилось питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря, проте, таке рішення не було прийняте (а.с.45-50).

У зв'язку з невиконанням без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду про поновлення позивача на роботі постановами головного державного виконавця на Борщівську районну раду неодноразово накладалися штрафи (а.с.91-93).

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі не виконано, виконавче провадження 14.08.2012 року закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 ЗУ "Про виконавче провадження" (з підстав, передбачених ст.75 Закону, і зокрема ч.3 - у зв'язку з внесенням подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом) (а.с.94-97).

Ухвалою Борщівського районного суду від 17.09.2012 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 04.12.2012 року, постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області від 14.08.2012 року про закінчення виконавчого провадження у справі поновлення на роботі ОСОБА_1 визнано неправомірною (а.с.107-108).

Рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі виконано не було.

Крім цього, вироком Борщівського районного суду від 21.03.2013 року, який набрав законної сили 03.07.2013 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України і призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах, організаціях будь-якої форми власності строком на 1 (один) рік. На підставі ст.ст.75, 76 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов'язку в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи (а.с.81-83).

Ухвалою Борщівського районного суду від 05.06.2014 року ОСОБА_1 звільнено від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах організаціях будь-якої власності строком на один рік за вироком Борщівського райсуду від 21.03.2013 року відповідно до ст.6 ЗУ "Про амністію у 2014 році" (а.с.17).

Згідно довідки Борщівської ЦРКЛ від 16.12.2014 року № 1-15/224 середня заробітна плата ОСОБА_1 за жовтень-листопад 2011 року становила 5500,00 грн., зокрема на посаді: головного лікаря Борщівської ЦРКЛ - 4370,00 грн., ургентного лікаря-хірурга - 1130,00 грн. (а.с.12).

Позивач неодноразово звертався до суду із позовними вимогами про стягнення з Борщівської ЦРКЛ середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, які було задоволено (а.с.17-21, 78-80, 84-88).

Встановивши, що роботодавцем позивача щодо виконання ним обов'язків за сумісництвом ургентного лікаря-хірурга була Борщівська ЦРКЛ, адміністрація якої видала відповідний наказ, що носив строковий характер (видавався щороку), а припинення позивачем виконання обов'язків ургентного лікаря-хірурга Борщівської ЦРКЛ не було предметом спору відповідно до рішення Борщівського районного суду від 07.05.2012 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Борщівської ЦРКЛ за час затримки виконання рішення суду середнього заробітку ургентного лікаря-хірурга за період з 01.01.2014 року по 13.06.2014 року в сумі 8041,80 грн. та за період з 14.06.2014 року до 30.09.2014 року в сумі 2894, 73 грн.

Відповідно до ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Статтею 51 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено випадки відновлення виконавчого провадження, якими зокрема є: визнання судом незаконною чи скасування начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець постанови про закінчення виконавчого провадження, чи наявності обставин, передбачених ст.79 ЗУ "Про виконавче провадження" (заяви стягувача про перешкоджання боржником проживанню після виконання рішення суду про вселення).

Статтею 32 Кримінально-виконавчого Кодексу України визначено обов'язки власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу за місцем роботи засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, встановлено, що власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган за місцем роботи засудженого зобов'язаний не пізніше трьох днів після одержання вироку суду звільнити засудженого з посади, яку він займає, або від того виду професійної діяльності, права на яку він позбавлений, внести до трудової книжки засудженого запис про те, на якій підставі, на який строк і які посади він позбавлений права обіймати, та повідомити кримінально-виконавчу інспекцію про виконання вимог вироку.

Враховуючи наведені вимоги закону, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 відповідно до рішення Борщівського районного суду від 07.05.2012 року підлягав поновленню на посаді головного лікаря Борщівської ЦРКЛ у період з 26.12.2011 року по 03.07.2013 року, а з 04.07.2013 року на виконання вищезгаданого вироку Борщівського районного суду від 21.03.2013 року мав бути звільнений із займаної посади в порядку, визначеному ст.32 Кримінально-виконавчого Кодексу України із внесенням відповідного запису до трудової книжки, і як наслідок - про відсутність правових підстав для стягнення в користь позивача середньомісячного заробітку головного лікаря в сумі 16500 грн. за період з 14.06.2014 року по 30.09.2014 року. На думку колегії суддів, закінчення строку, на який вироком суду особа позбавлена прав займати певні посади чи виконувати певні види діяльності не може вважатися підставою для автоматичного поновлення її на попередній роботі, а може бути лише підставою для повторного укладення трудового договору (який в даному випадку не укладався).

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Твердження апелянта та його представника про незаконність рішення у даній справі з підстав наявності інших рішень в аналогічних справах, у яких судом задовольнялися вимоги позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані рішення стосувалися стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення за інші періоди і частково без врахування обставин, які мали місце у даній справі.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1; 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1, 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 26 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Б. Щавурська