АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Побірченко Т.І.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним ордеру на вселення в гуртожиток, визнання права користування гуртожитком, зобов»язання вчинити дії та вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду до Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 і просив винести рішення, яким визнати недійсним ордер за №680 від 4.04.2014 року, виданого на підставі розпорядження Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації від 14.09.2012 року за №652 на право зайняття відповідачем ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1/а.с.41/, просив визнати за ним право користування гуртожитком та вселити його в кімнату НОМЕР_1 цього гуртожитку, просив також зобов»язати Голосіївську райдержадміністрацію м.Києва скасувати своє рішення про надання ОСОБА_2 у користування спірної кімнати у гуртожитку.

Позивач послався на те, що на підставі договору найму жилого приміщення №25/Д від 1.01.2011 року, укладеного між орендодавцем Комунальним підприємством «Житловик» та УДСО при ГУ МВС України у м.Києві /а.с.8-11/, він користувався кімнатою АДРЕСА_1, як працівник МВС. Згідно списку працівників орендаря УДСО при ГУ МВС України у м.Києві, право на вселення в указану кімнату гуртожитку на час дії договору оренди отримали, як позивач ОСОБА_3, так і відповідач ОСОБА_2 /а.с.11/.

Оскільки він, позивач, тривалий час перебував на лікуванні в медичних установах, відповідач скористався відсутністю позивача, і отримав спірний ордер на указану кімнату АДРЕСА_1 у зв»язку з чим, він, позивач, не має можливості користуватись указаною кімнатою та просить задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 25.08.2015 року позов задоволено частково/а.с.80-85/.

Судовим рішенням ухвалено визнати недійсним ордер №680 виданий 4.04.2014 року Голосіївською районного у м.Києві державною адміністрацією на підставі розпорядження Голосіївської райдержадміністрації від 14.09.2012 року №652 на ім»я ОСОБА_2 на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 площею 13,6 кв.м., а також вселено позивача ОСОБА_3 в указану кімнату, а в решті позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25.08.2015 року, як постановлене на неповно з"ясованих обставинах з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові у повному обсязі /а.с.89-92/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25.08.2015 року залишити без змін.

Встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 має правовий статус гуртожитку, який перебуває у комунальній власності Голосіївського району м.Києва і в оперативному управлінні Комунального підприємства «Житловик»,

Відповідно до Договору найму житлового приміщення від 1.01.2011 року, укладеного між Комунальним підприємством «Житловик», як орендодавцем, та Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України у м.Києві, як орендарем, частина житлових кімнат у гуртожитку, що по АДРЕСА_1 надані у користування за призначенням орендарю для поселення своїх працівників /а.с.8-10/.

Договір укладено на термін до 30.06.2011 року.

Відповідно до списку працівників орендаря Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України у м.Києві, яким надане помешкання в указаному гуртожитку, встановлено, що в кімнату НОМЕР_1 (тепер - НОМЕР_1) були поселені працівники МВС ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які з моменту поселення і проживали в указаній кімнаті.

Власник гуртожитку питання про виселення позивача з гуртожитку та припинення його права користування гуртожитком ніколи не висував.

Згідно до довідки виданої орендодавцем власником гуртожитку Комунальним підприємством «Житловик» за №4287 від 18.092014 року встановлено, що позивач ОСОБА_3 займає без реєстрації ліжко-місце у кімнаті АДРЕСА_1 і заборгованості по оплаті за користування житловою площею не має /а.с.7/.

У зв»язку з отриманням ушкодження здоров»я при виконанні службових обов»язків позивач ОСОБА_3 тривалий час, з 10.11.2013 року по 27.02.2014 року, не користувався гуртожитком, а повернувшись до гуртожитку, дізнався, що відповідач, його колега по роботі ОСОБА_2, отримав на кімнату НОМЕР_1, в якій вони разом мешкали, ордер на одну особу і перешкоджає його поселенню в цю кімнату.

Вважаючи видачу ордера незаконною, а також незаконним перешкоджання його вселення в спірну кімнату гуртожитку, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської, Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

А, згідно до ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

В ході дослідження наданого суду відповідачем ордера №680 від 4.04.2014 року на право зайняття відповідачем ОСОБА_2 жилого приміщення в гуртожитку встановлено, що таке право, згідно ордера, надано відповідачу на всю житлову площу кімнати АДРЕСА_1 Зазначене свідчить, що, видаючи ордер, Голосіївською районною адміністрацією на підставі розпорядження від 14.09.2012 року №652, не перевірене право інших співмешканців цієї кімнати на право користування нею, що є безумовною підставою для визнання ордера недійсним, згідно вище зазначених норм.

Відповідачі не навели суду доказів того, що позивач ОСОБА_3 втратив право користування спірною кімнатою гуртожитку, а тому суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про правомірність позовних вимог про визнання ордера недійсним та вселення позивача в спірну кімнату гуртожитку, оскільки позивач вселений в гуртожиток на законних підставах, відповідно до договору оренди, а орендодавець Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України у м.Києві, а також власник гуртожитку не заявляли до позивач вимог про припинення його права користування гуртожитком та виселення його з цього гуртожитку.

Наведене свідчить, що позивач на час розгляду справи не втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 а тому перешкоди, які чинить йому відповідач ОСОБА_2 у користуванні гуртожитком, є безпідставні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про правомірність позовних вимог позивача ОСОБА_3 в частині визнання ордера виданого на ім»я ОСОБА_2 на зайняття кімнати АДРЕСА_1 недійсним та вселення його у спірну кімнату.

Рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25.08.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді